CHRISTOPHER AURIYILLIUS 



granna iakttagelser i naturen har Muller ådagalagt, att in- 

 sekterna ej besöka blommorna utan åtskilnad, och att man 

 i full öfverensstämmelse med hvad, som på grund af blom- 

 mornas och insekternas bygnad kunde förutses, eger rätt 

 att indela blommorna i flug-blommor, humle-blommor och 

 fjärils-blommor. Det är visserligen sant, att dessa olika 

 slag af blommor ej äro skarpt åtskilda, utan att många 

 mellanformer och öfvergångar finnas dem emellan, men i 

 stort sedt kunna dessa afdelningar mycket väl särskiljas. 



Flugblommorna äro regelbundna, fribladiga eller, då de 

 äro sambladiga, platta, utbredda, med kort eller omärklig 

 pip. Honungen ligger alldeles i dagen eller är obetydligt 

 dold. Lukt saknas eller är obehaglig. Färgen är grön, 

 gröngul, gul eller hvit, mycket sällan röd, oftare brunaktig. 

 Hit höra umbellater, alsinaceer, cruciferer, lägre ranuncu- 

 laceer m. H. 



Humleblommorna hafva oftast foder eller krona sam- 

 bladiga. Kronan är ofta läppformig, och honungen af- 

 söndras i bottnen af den långa pipen eller i särskild sporre, 

 hvartill vägen ofta stänges af hår eller klaffar. Lukt finnes 

 ofta. Kronans färg är vanligen röd eller blå, sällan gul. 

 Exempel på dylika blommor lemna Aconitum, Delphinium, 

 labiater och de flesta personater. 



Fjärilsblommorna hafva oftast foder eller krona sam- 

 bladiga, men mindre ofta oregelbundna. Honungsvägen är 

 mycket lång och trång. Luktafsöndring finnes ofta och 

 alltid hos nattfjärilsblommorna, hvilka dofta starkast om 

 nätterna och ofta nog endast då äro utslagna. Kronan eller 

 kalken är till färgen hvit eller röd, mera sällan blå. Fjärils- 

 blommor äro de flesta Lilium-arter och orchideer, många 

 silenaceer, Primula-arter m. fl. 



Mellanformer mellan humleblommorna och fjärilsblom- 

 morna äro få och sällsynta; mellan flugblommor och humle- 

 blommor finnas deremot en stor mängd mellanformer, som 



444 



