CHRIS TO PH ER AURIVILLIUS 



kusten. 4. Grönland, som från Kap Farewell på 60° n. br. 

 sträcker sig upp åtminstone till 83° i norr. 5. Island mel- 

 lan 63° 20' och 66° 30' n. br. 6. Dubbelön Novaja Semlja 

 jemte Waigatsch från 70:e till 77:e breddgraden. 7. Beeren 

 Eiland, en liten klippö mellan Nordkap och Spetsbergen 

 vid 74:e breddgraden. 8. Den svårtillgängliga vulkaniska ön 

 Jan Mayen, som norr om Island genomskäres af 71:a bredd- 

 graden. 9. Spetsbergen, en vidsträckt ögrupp belägen mel- 

 lan 77° och 81° n. bredd. 10. Frans Josefs land på 80 :e 

 breddgr. mellan Novaja Semlja och Spetsbergen ; samt slut- 

 ligen 11. De Nysibiriska öarna och Wrangels land i Is- 

 hafvet norr om Sibirien. 



Af alla dessa länder är det arktiska europeiska fast- 

 landet utan all jemförelse det i entomologiskt hänseende 

 bäst och längst kända och på samma gång det på insekter 

 rikaste af alla. Detta gäller dock egentligen blott den 

 skandinaviska delen deraf, som mäktigt påverkas af Golf- 

 strömmen och derigenom får ett klimat, som ej återfinnes 

 på något annat ställe i det arktiska området. Kola-h alfön 

 och den arktiska delen af Kyssland hafva deremot ett vida 

 hårdare luftstreck, och efter all sannolikhet är deras insekt- 

 verld mera öfverensstämmande med den, som finnes på 

 Novaja Semlja och i det arktiska Sibirien. 



De äldsta iakttagelser af något vetenskapligt värde, 

 som blifvit gjorda öfver insektverlden inom det arktiska 

 Skandinavien, verkstäldes af Linné på hans minnesvärda 

 resa till Lappland 1732. Han besökte Qvickjock och 

 närliggande delar af Luleå lappmark. De ovanligt stora 

 svårigheter, som då mötte vid en färd i dessa trakter, samt 

 den dryga tid, som han måste egna åt den nya och okända 

 växtverlden, gjorde visserligen, att han ej så mycket kunde 

 egna sig åt insekterna; dock meddelar han intressanta upp- 

 lysningar om renstynget (Oestrus Tarandi), myggen, knotten 

 och några fjärilar. I Fauna Svecica af år 1701 finnas 15 



406 



