N 
HUGO ”TIGERSCHIOLD. 
I skogsförordningen av den 10 december 1793 ägde boställshavaren 
»evad han vore militär, civil eller präst att nyttja den skog, som till- 
hörde bostället, till husbehov men ej till salu». Dock gavs även för 
boställshavaren rätt att i vissa fall med vederbörande Kungl. Maj:ts be- 
fallningshavande tillstånd kola av sin skog och sälja kolen. Enahanda 
bestämmelser innehåller även 1805 års skogsordning. I avseende å ek- 
regalet innehåller $ 30 bland annat, att å boställsägor är all ek kronan 
förbehållen samt att boställshavare, av vad natur bostället äger,! ej äger 
annorledes än med lov och tillstånd av Kungl. Maj:ts befallningshavande 
samt efter utsyning fälla ek vid åverkans bot. För ek som för kronans 
räkning fälldes och avfördes ägde boställshavaren njuta lika betalning 
som skattebonde. Bokskogen fick boställshavaren efter utsyning nyttja 
till husbehov utan betalning. Till övriga bärande träd fick han samma 
rätt som till den »ofruktbara> skogen. 
Sedan rikets ständer i skrivelser till Kungl. Maj:t den 16 februari 
1858 och den 30 november 1863 angivit de huvudgrunder, efter vilka 
de allmänna skogarna i riket — även boställsskogarna — borde för- 
valtas, utfärdade Kungl. Maj:t ny skogsordning den 29 juni 1866. Denna 
innehåller i kap. 35 närmare föreskrifter om skogsskötseln å boställssko- 
garna. Därvid stadgades i.$ 22 att å samtliga åt civil-, militie- och 
ecklesiastikstaterna anslagna boställen skulle införas ordnad hushållning 
genom upprättande av hushållningsplaner; i $ 23 att, om vissa skogar 
1 betydligare mån överstege husbehovet, skulle de ställas under skogs- 
styrelsens omedelbara vård och förvaltning; och i $ 24 att, sedan hus- 
hållningsplan fastställts, boställshavaren kunde för skogens skötsel efter 
Kungl. Maj:ts bestämmande erhålla viss andel i skogsavkastningen samt 
att det överskott, som sålunda ej tillfölle boställshavaren, skulle vid de 
ecklesiastika boställena användas, i överensstämmelse med Kungl. förord- 
ningen den 11 juli 1862 ang. reglering av prästerskapets avlöning, till 
bidrag till reglerande av prästerskapets inkomster. 
Förordningen av den 26 januari 1894 ang. hushållningen med de all- 
männa skogarna i riket, vilken är av administrativ natur,” ger boställs- 
havaren a ecklesiastika boställen större del i skogsavkastningen än 1866 
års skogsförordning. Bestämmelserna härom återfinnas under kap. 4. 
Boställshavaren, som har skog under egen vård, kan tillerkännas ända 
till hälften av den ordinarie skogsavkastningen. Frågan om dispositionen 
av skogsavkastningen å ecklesiastikt boställe, som av menighet inköpts 
eller av enskild för ändamålet donerats, skall alltid underställas Kungl. 
Maj:ts prövning. I regel tillerkännes boställshavaren å sådant boställe 
> Skatte eller krono. Om frälse grund se nedan. 
” Se Andra Kammarens prot. 1896: IV N:r 40 sid. 44. 
