RÄTTEN TILL SKOGSAVKASTNINGEN Å BISKOPARNAS SÄTESGÅRDAR. LI 
Efter proposition i ämnet till 1874 års riksdag förordnade Kungl. Maj:t 
den 31 mars 1876, att vissa av extra avverkning å ecklesiastika bostäl- 
len uppkomna för skogens skötsel ej erforderliga tillgångar skulle, utan 
att ingå till prästerskapets löneregleringsfond, bilda en särskild fond, 
de ecklesiastika boställenas skogsfond, att användas till bestridande av 
kostnader för skogsskötsel å andra ecklesiastika boställen. Enligt riks- 
dagens medgivande förordnade Kungl. Maj:t genom nådigt brev den 25 
maj 1900, att från sistnämnda fond årligen skulle få överföras 25,000 
kronor till prästerskapets löneregleringsfond att användas som lönetill- 
skott åt svagt avlönade prästmän. 
Av detta följer, att de ecklesiastika boställenas skogsfond, som numera 
ingått i kyrkofonden, härflutit av viss skogsavkastning från endast de 
ecklesiastika boställen, som anslagits till avlöning åt prästerskapet i de 
territoriella församlingarna, samt att fondens medel använts antingen till 
skogsskötsel å sådana ecklesiastika boställen eller som lönetillskott åt 
svagt avlönade prästmän. 
På sätt, jag förut meddelat, innehåller kungl. förordningen den 26 januari 
1894 angaende hushållningen med de allmänna skogarna, att skogsav- 
kastning å ecklesiastika boställen, som ej erfordras för husbehov eller 
tilldelas indelningshavare eller erfordras för skogens skötsel och vård, 
skall tillföras antingen prästerskapets löneregleringsfond eller de ecklesia- 
stika boställenas skogsfond. Med hänsyn till uppkomsten av och syftet 
med dessa fonder är således enligt min mening till fullo ådagalagt, att 
varken de åt ecklesiastikstaterna anslagna boställen eler ecklesiastika bo- 
ställen enligt 1866 och 1894 årens skogsförordningar kunna avse biskopar- 
nas sätesgårdar och löningshemman, enär, om dessa biskopsgårdar och 
biskopshemman jämväl varit inbegripna, den bibehållna skogsavkastningen 
från dem skulle hava ingått till prästerskapets löneregleringsfond eller 
de ecklesiastika boställenas skogsfond, med vilka, såsom jag visat, biskops- 
jorden och dess skog icke har något att göra, och därigenom komma 
prästerskapet och icke biskoparna till godo. 
Därav följer, att ifrågavarande skogsförfattningar lika litet som deras 
föregångare innehålla några föreskrifter om dispositionen av skogsav- 
kastningen å biskoparnas sätesgårdar och löningshemman.' 
Och därav framgår vidare, att det näppeligen varit riktigt att, såsom 
i några fall skett, tillföra behållna skogsförsäljningsmedel från biskoparna 
1 Genom nåd. brev den 24 januari 1908 förklarade Kungl. Maj:t, att behållen skogsav- 
kastning vid domkyrkosysslomansbostället Bresshammar n:r I i Strängnäs stift, vilket ju 
visserligen är ett ecklesiastikt boställe, icke skulle ingå till prästerskapets löneregleringsfond 
utan tillkomma indelningshavaren, vilken dock skulle vara skyldig att beträffande skogens 
skötsel ställa sig gällande föreskrifter till efterrättelse. 
