14 HUGO ”TIGERSCHIOLD. 
ej nägon ändring. 12 $1 1723 års privilegier för biskopar och präster- 
skap stod därvid orubbad kvar, d. v. s. orubbad för den jord, biskopen 
fick behålla. På samma sätt förfors vid alla biskopslöneregleringar. För- 
slag hade visserligen i riksdagen varit uppe, vid prövning av de före- 
slagna grunderna för reglering av biskoparnas löner, att för varje år 
göra en avräkning mellan varje biskop och fonden så att, därest bisko- 
pens löneinkomster under aret överstigit det fastställda grundbeloppet, 
biskopen skulle inleverera överskottet till fonden och tvärtom, om brist 
i biskopens löneinkomster uppstod, resten skulle fyllas av fonden. Detta 
förslag förföll, enär det ansågs strida mot biskoparnas privilegier, i det 
att biskoparna enligt dessa hade rätt att okvalt och utan intrång och 
t. o. m. med frälsemannarätt njuta avkomsten av de biskopssäten och 
gardar, som voro dem på lön anslagna. 
Men därav följer ej, att biskoparna få sköta sina skogstillgangar, som 
de behaga. Nej även för dessa skogar bör ordnad skogshushållning 
införas genom upprättande genom skogsstatens försorg av hushållnings- 
plan, vilkens efterlevnad bör stå under skogsstatens kontroll. Dessa skogar 
äro nämligen allmänna skogar. Men över den behållna ordinarie av- 
kastningen har biskopen rätt att fritt förfoga, så länge de nuvarande 
biskopslöneregleringarna och grunderna för dem äro gällande. Dock så 
att biskopen naturligtvis får vidkännas avdrag icke blott för kostnaderna 
för skogens indelning och övervakande utan jämväl för skogsodling och 
andra för skogens framtida bestånd och tillväxt erforderliga åtgärder. 
Lämnar biskopsskog icke tillgång till bestridande av sådana utgifter, 
synes mig biskopen vara skyldig att själv vidkännas dem. Skulle be- 
finnas nödigt i följd t. ex. av stormskada att genom extra avverkning 
uttaga en del av skogskapitalet, böra de försäljningsmedel, som därav 
uppkomma, tillföras biskopsstolen och biskopen endast uppbära räntan 
dära. 
Ekregalet å biskopsiorden. 
Efter denna utredning jag sålunda försökt lämna angående biskopar- 
nas disposition av behållen skogsavkastning från deras å lön anslagna 
hemman, kan jag fatta mig kortare beträffande ekregalet å dem. 
Ingenstädes så vitt jag känner finnes i skogsförfattningar eller eljest 
några särskilda föreskrifter meddelade angående ekregalet å biskoparnas 
sätesgårdar och löningshemman. Men av de bestämmelser, som avsett 
eller avse frälsejord eller såsom det heter i flera skogsförfattningar privi- 
På samma sätt synes mig med stöd av prästerskapets privilegier och, intill dess annor- 
ledes blivit i behörig ordning stadgat, behållen skogsavkastning å lektorsjord böra tillkomma 
indelningshavaren, 
