RÄTTEN TILL SKOGSAVKASTNINGEN Å BISKOPARNAS SÄTESGÅRDAR. Fd 
har genom skogsförordningen den 26 januari 1894 med upphävande av 
vad i skogsförordningen av den 1 augusti 1803 finnes stadgat angående 
ek, bok och storverksträd nya bestämmelser därom utfärdats i kap. VII, 
innehållande bland annat att å bosztälle, som ej av menighet inköpts eller 
av enskild för ändamålet donerats, är ek kronan förbehållen. De boställen, 
varom 1894 års förordning talar, äro samtliga åt civil-, militie- och eckle- 
silastikstaterna anslagna boställen eller, såsom de sistnämnda jämväl där 
kallas, »boställen av ecklesiastik natur» eller »ecklesiastika boställen.» 
Nu är frågan: inrymmas i dessa ecklesiastika boställen jämväl biskopar- 
nas sätesgårdar och löningshemman? 
I föregående avdelning av denna utredning om skogsavkastningen å 
biskopsjorden har jag visat, att 1894 års skogsförordning i vad den rör 
ecklesiastika boställen icke kan avse även biskoparnas sätesgårdar och 
löningshemman, enär den behållna avkastningen från de ecklesiastika 
boställena, som förordningen avser, skall i den mån, den ej tillkommer 
indelningshavaren, ingå till prästerskapets löneregleringsfond eller de 
ecklesiastika boställenas skogsfond, med vilka, såsom jag ådagalagt, 
varken biskoparnas skogar eller biskoparna själva hava det ringaste att 
skaffa. Redan av detta är det uppenbart, att bestämmelserna i $ 37, att 
storverksträd och i $ 39 att ek å boställen, som icke av menighet inköpts 
eller av enskild för ändamålet donerats, skola vara kronan förbehållna 
icke heller kunna avse biskoparna anslagna gårdar och hemman. Men 
härtill kommer en annan viktig omständighet. 1894 års skogsförordning 
är nämligen endast en administrativ författning. En skarp anmärkning 
gjordes t. o. m. i Andra Kammaren vid 1896 års riksdag, att den utfär- 
dats i administrativ ordning.' I den mån,som denna förordning avviker 
från grunderna för 1866 års skogsordning, har riksdagen alltså icke och 
än mindre kyrkomötet haft tillfälle att pröva 1894 års skogsförordnings 
grunder, vilka just i avseende å skogsavkastningen å ecklesiastika bostäl- 
len innebära en ändring i grunderna för 1866 års skogsordning ävensom 
ändring i 18053 års skogsförordnings då ännu gällande bestämmelser om 
storverksträd och ekregale å dessa boställen. Genom en sådan i admi- 
nistrativ ordning utfärdad författning kan givetvis ej göras någon änd- 
ring i privilegier, för vilkas ändring fordras både Kungl. Maj:ts, riks- 
dagens och kyrkomötets bifall. När nu biskoparna på grund av privi- 
legierna ännu måste, på samma sätt som adeln förut å frälse jord och 
prästen å frälse prästgård, äga ekregalet å sina sätesgårdar och hemman, 
kan denna deras rätt icke ändras genom en administrativ författning och 
i allt fall icke genom ifrågavarande författning, enär densamma icke berör 
skogsavkastningen å biskoparnas sätesgårdar och löningshemman. Icke 
! Se Andra Kammarens protokoll 1896 n:r '40 sid. 44. 
2. Skogsvårdsföreningens tidskrift 1917. 
