OM TALLENS OCH GRANENS BARK. 20 
å Leufsta-domänerna. I stort sett stiger ej barktjockleken" mot kusten. 
Närmast denna träffas emellertid mera lokalt tjockare bark än vanligt 
hos såväl tall som gran. 
Å hela skogvaktaredistriktet Leufsta V är tallbarken särdeles kraftig 
(tallbarkstyp n:o 2). Skogsmarken är här av rätt växlande beskaffenhet. 
I Hållens skog”, som är belägen mot kusten längst i norr, är marken 
mestadels grund till bergbunden och oftast försumpad, flerstädes beväxt 
med skrymmande markvegetation av de vanliga skogsrisen. Beståndens 
slutenhetsgrad är rätt växlande, men i allmänhet medelmåttig till god, å 
de impedimentartade, grundaste markerna svag. De övriga skogsskiftena 
inom distriktet ligga i allmänhet på bättre morän- och sandmarker, av- 
skurna av talrika kala eller tallbeväxta mossdrag. Skogarna äro fullslutna 
eller stå för tätt och ha ännu ej övergåtts med gallring. Åldern är va- 
rierande. Då den tjockaste tallbarken även anträffas inom överslutna 
medelålders bestånd, torde den ej direkt kunna vara framkallad av expo- 
sition mot de förhärskande N.N.O.-vindarna utan väl snarast bero på, 
att en tjockbarkigare talltyp under tidernas lopp kommit att dominera 
i detta ovanligt exponerade läge. 
Även för granen (barktyp n:o 2) visar barkkurvan å Leufsta distrikt 
V ett avsevärt högre förlopp än vanligt”. Markerna äro mindre lämpade 
för detta trädslag, vilket i allmänhet är avsevärt sämre utvecklat än tallen. 
Grenarna äro grova och gå i regel mycket långt ner på stammarna samt 
äro 1 själva kustbältet ofta rotslående. Rötprocenten är enligt linjetaxe- 
ringen ej större för den tjockbarkiga än för den tunnbarkiga granen 
(respektive 11,3 och 12,3 90). 
Den tjockaste tallbarken (typ n:r 3) anträffas å Leufsta distrikt VII, 
del B, inom delar av Önsbo skog, å Malns skog samt delar av Göksnåre 
skog närmast byn med samma namn och på gärdesbackar därstädes. 
Marken i Malns och Önsbo skogar är grund till bergbunden, ofta för- 
sumpad, genomskuren av långsträckta mossimpediment och huvudsakligast 
beväxt med medelålders och äldre tallbestånd, vilka på grund av mark- 
beskaffenheten äro dåligt slutna. Inägoskogen kring Göksnåre by be- 
står delvis av för dylika lokaler typisk »morotstall». Huruvida den ringa 
slutenheten, markbeskaffenheten, rasegenskaper eller annat här förorsakat 
den tjockare barken är omöjligt att avgöra. Anmärkningsvärt nog är 
tallens bark inom den övriga delen av distrikt VII något tunnare än van- 
ligt. Jordmånen är i allmänhet god. Åldern är varierande, men uti den 
! Där ej annat angives, förstås med barktjockleken barkens grovlek vid brh. 
SENOR A SIT a kartan. 
3 Å en del mera skyddade skiften av distriktet, del B å kartan, är dock granbarken av 
vanlig grovlek. 
