32 J. E; WRETLIND. 
under 18 cm. vid brösthöjd, varför reservation tillsvidare får göras för 
så klena dimensioner. 
Ett synnerligen gott material, då det gäller att påvisa, att åldern ej 
märkbart inverkar på tallbarkens tjocklek, framlades av ÖRTENBLAD och 
HOLMERZ i deras utredningar i K. D:s berättelser åren 18853 och 1893. 
Författarna ha emellertid endast uträknat medeltalet för barktjockleken 
inom 350-åriga åldersklasser. ÖRTENBLAD satte dessa värden i förhållande 
till motsvarande medeldiameter på bark, varvid det visade sig, att prak- 
tiskt taget barkprocenten vid brösthöjd är konstant och följaktligen obe- 
roende av åldern. ÖRTENBLAD konstaterade på grund härav, att bark- 
tjockleken ökas i samma proportion som diametern. Bearbetas det HoL- 
MERZ-ÖRTENBLADSKA materialet ordnat i grovleksklasser, visar sig även, 
att barkkurvan får ungefar samma förlopp inom olika åldersklasser, men 
då kurvan i regel går nägot över origo, kommer barkprocenten att sjunka, 
fast helt obetydligt, med stigande diameter, resp. med stigande ålder, 
vilket även framgår av ÖRTENBLADS medeltal. (Ex. fig. 8). 
Av vad som sagts angående åldern torde även framgå, att trädens 
höjd, formklass etc., i den mån de äro beroende av densamma, ej märk- 
bart inverka på barktjockleken. 
Det enda fullt metodiska försök, som hos oss gjorts att analysera en 
del olika faktorers inverkan på barktjockleken återfinnes i A. MAASS 
utredning om »kubikinnehållet och formen hos tallen i Sverige» (Skogs- 
vårdsf:s tidskrift, fackupplagan 1911, sid. 209). Hans material är emel- 
lertid rätt fåtaligt, 272 st. provträd från olika delar av landet. MAASS 
söker analysera varje faktor för sig, men med hänsyn till tallbarkens 
stora variationsvidd är hans material väl litet, varjämte skiljaktiga bark- 
typer ingå i detsamma, vilket ytterligare minskar dess beviskraft. MAASS 
ordnar sitt material efter formkvoten på bark, varaf följer, att han får 
tjockare bark vid brösthöjd i de lägre formklasserna, emedan tallbarken 
huvudsakligast varierar i de nedre stamdelarna. ”T. JONSON har även i 
anledning häraf påpekat (Skogsvårdsf:s tidskrift, fackupplagan 1911, sid. 
299), att om man utgär från formkvoten under bark, denna ej nämn- 
värt tycks inverka på barktjockleken vid brösthöjd, 
Arstiden inverkar möjligen något på barktjockleken, då troligtvis sav- 
barken under vår och försommar är mera svälld än eljest. Barkens sam- 
mandragning vid starkare köld i jämförelse med vedens skulle även vara 
av intresse att känna. 
Att barktypen delvis är en rasegenskap, torde få anses axiomatiskt. 
Avvikelser med hänseende på barken träffas även stundom genomgående 
hos mindre trädgrupper och bestånd, utan att några yttre »skäl» därtill 
kunna uppletas (jämför fig. 9). 
