4 J. E.: WRETLIND. 
Då barken stiger i arimetisk progression av diametern pa bark, följer 
även. att barkkurvan i förhållande till diametrarna under bark kommer 
att bli en rät linje. Det är med andra ord likgiltigt, vilkendera utgangs 
punkten man väljer vid angivande av barktjockleken. 
Fot. K. Montgomery 
Fig. 9. Tall från Leufsta bruk med ovanligt kraftig barkbild- 
ning vid brösthöjd, växande tillsammans med ett flertal dylika. 
Skogen runt om hade vanlig bark. 
Emedan barkkurvan för tallen går i närheten av origo, kan dess ekva- 
tion utan större fel skrivas y = kx (där y = barktjockleken, &x = diam: 
på eller under bark, k = en konstant), d. v. s. tallbarken i procent av 
diam. vid brösthöjd är konstant. För granen, vars barkkurva går avse- 
värt över origo, sjunker barkprocenten med stigande diameter, da den är 
lika med konstant plus en faktor, som är omvänt proportionell mot dia- 
