40 
OM : TALLENS OCH GRANENS BARK. 45 
mot tvenne, för varje träd till riktningen konstanta, mot varandra vinkel- 
räta diametrar på o,; och 1,3; meter från roten samt därefter på varannan 
meter upp efter stammen, dels på bark, dels sedan denna flåtts av. 
Då de båda provträdsgrupperna visade synnerlig överensstämmelse med 
avseende på barktjockleken vid bröstböjd (se fig. 14, n:o 1 och 2) samt 
dessutom voro rätt likvärdiga med avseende på ålder, formklass etc., 
bearbetades. de gemensamt. Därvid sattes barken i procentförhållande 
till diametern på bark, och måttställets relativa höjd å stammen uträk- 
; fare 
| | I J 
0 5 10 5 20 25 30 35 40 45 Brh-diam. på bark 
i Cm. 
Fig. 12. Tallbarkens tjocklek vid brösthöjd i olika trakter. (Skala I: 2). 
1. Högnordisk tall, enl. 7. Jonson. 2. Tallen efter nedre Dalälven, enl. E. Noxrmelli. 3. Mellansvensk tall 
(västra Bergslagen) enl. 7. Zonson. 4. Tallens bark enl. T. Lovén, A. Maass och Värmlandstaxeringen. 
5. Syd- och ostsvensk tall, enl. 7. Yonsox. 6. Allmänna barktypen å Leufstaskogarna i nordöstra Uppland. 
7- Lokalt förekommande tjockbarkig typ «därstädes. 8. D:o. 
nades. Resultatet för varje träd upplades grafiskt, varefter barkprocen- 
terna på o, 10, 20 etc. Yo av höjden avlästes å de räta sammanbindnings- 
linjerna mellan de kända punkterna. Provträden sektionskuberades på 
vanligt sätt med och utan bark, varigenom den procent', med vilken 
barken ingick i hela stammens kubikmassa med bark, erhölls. Därefter 
ordnades materialet i grovleksklasser om tre centimeter, benämnda efter 
mellersta centimetertalet (ex. 18 = 16,;—19,49), och inom dessa i analoga 
höjdklasser om tre (tablå 3) eller en meter (tablå 4), för vilka aritmetiska 
medeltalen för barkprocenterna uträknades. 
1 För korthetens skull här nedan kallad barkens kubikmassaprocent. 
