40 J. E. WRETLIND. 
Genom detta förut ej använda förfaringssätt vinnes den stora fördelen, 
att diameterns inflytande på barktjockleken å olika delar av stammen 
kan analyseras oberoende av trädens absoluta höjd, vilket icke är möj- 
ligt enligt den tidigare metoden, då måtten ej tagas på likvärdiga ställen 
a stammarna. 
Av 'tablå 3 framgår, att barktjockleken i regel är större vid roten än vid 
brösthöjd, samt att den sjunker ytterligare, om än obetydligt, upp till 20 
ä 30 PN av trädets höjd, men därefter stiger, till att börja med sakta men 
sedan hastigare upp emot toppen. För materialet visar sig barkprocenten 
mitt mellan brösthöjd och topp i genomsnitt vara I å '/2 0 större än vid 
brösthöjd. Förändringarna i barkprocenten på olika höjd å stammen äro emel- 
lertid ej större, än att det av praktiska skäl oftast använda jörfaringssättet, 
alt för granen räkna med samma barkprocent högre upp på stammen som 
vid brösthöjd i detta fall, måste anses berättigat liksom följdsatsen därav, 
att formklassen på och under bark är lika. Konsekvensen härav blir, 
att den procent, med vilken granbarken ingår i hela stammens kubikmassa, 
är lika med barkgrundyteprocenten vid brösthöjd, d.v. s. lika med dubbla 
barktjockleksprocenten därstädes.” I tablå 4 har barkkubikmassaprocenten 
även beräknats på detta sätt, varvid barkprocenten vid brösthöjd erhållits 
av den för materialet upplagda kurvan för barktjockleken därstädes (se 
fig. 14 och tablå 3, B). Som synes, bekräftar undersökningen synner- 
ligen vackert den av oss framställda satsen. 
Granskas i tablå 4 varje höjdklass för sig, visar sig, med hänsyn till 
materialets litenhet, synnerligen genomgaende, att granbarkens kubikmassa- 
procent sjunker med stigande diameter. Se vi åter på en viss dimensions- 
klass, är en sjunkande tendens vid ökad höjd endast påvisbar i diame- 
terklass 12, men kan här till största delen förklaras av att med stigande 
höjd även medeldiametern inom grovleksklassen förskjutes uppåt.” 
Det synes, med andra ord, vara synnerligen tvivelaktigt, huruvida höj- 
den, då det gäller Norrlandsgranen, verkligen har något märkbart infly- 
tande på barkens kubikmassaprocent. 
Då MAaASS lancerat motsatsen på grund av sin utredning från Särna, 
ordnade vi hans granmaterial i överensstämmelse med tablå 4. Det vi- 
sade sig då, att även här barkkubikmassaprocenterna påtagligt sjunka 
med stigande diameter, även om höjden är konstant. (Jfr det anförua ex. 
sid, 23). Observeras åter höjdens eventuella inflytande inom en viss 
grovleksklass, visar sig emellertid materialet vara alltför fåtaligt, för att 
dennas inverkan i någondera riktning tydligt skall framträda. En svagt 
! Jfr formeln för barkens kubikmassaprocent, sid. 27. 
” Medeldiametrarna inor:' grovleksklass 12 em, äro för höjdklasserna 7—12 meter respek- 
tive IT,23, I2;15, 12,03 12,14, I2,90 samt 13,18 Cm. 
