60 J. E. WRETLIND. 
metertalet.'" Då de tre provträdsgrupperna lämnade nära överensstäm- 
mande resultat,” torde de få anses nöjaktigt representera granen i dessa 
trakter. 
I tablå 5 B lämnade värden hava tagits från kurvan n:o 1 å fig. 14. 
Inlägges denna kurva å fig. 13, visar den sig, i motsats till T. JONSONS 
»Norrlandskurva>, gå på vanlig höjd över origo, och för de grövre stam- 
klasserna lämna avsevärt lägre värden än densamma. 
Bristfälligheten i vår kunskap om barrträdens bark, dennas hoptork- 
ning och andra hithörande frågor jämte svårigheten att nöjaktigt finna 
den procent, med vilken barken efter avverkningen ingår i kubikmassan, 
talar för att atminstone vid noggrannare skogsuppskattningar frångå nu- 
varande praxis att vid angivande av kubikmassan medräkna barken. 
För skogsförsöksanstaltens provytor uträknas även barkens kubikmassa- 
procent, varigenom kubikmassan utan bark kan erhållas. Värmlands- 
taxeringen lämnade likaledes ett gott föredöme i detta avseende, da 
kuberingen där skedde efter diametern under bark. Detta behöver ej 
erbjuda nämnvärt större svårighet, då på en och samma trakt barktjock- 
leken vid brösthöjd tycks vara rätt likartad. Dessutom är det, som förut 
visats, absolut nödvändigt att tillförlitligt känna barkens tjocklek, då det 
gäller att värdesätta virke på rot. 
1 Å fig. 14 hava samtliga observationer inlagts efter trädens verkliga barkdiam. på bark, 
dock med den förskjutning i sidled, som varit nödvändig av utrymmesskäl. 
>” Tendensen till flackare gång hos kurvan n:o 3 kan tänkas bero på, att tunnbarkigare 
typ förefinnes inom de grövre diameterklasserna, men den abnormt starka minusvariationen 
därstädes tyder på, att felmätningar förekommit. 
