SKOGSVARDSFÖRENINGENS TIDSKRIFT I9I 7: 17 KS IE 
Impediment och Norrlandsindelning. 
Av SVEN PETRINI. 
Vi äro vana vid att noga skilja mellan tvenne slags mark: produktiv mark 
och impediment. Inom skogsbruket har till impediment ansetts höra i 
första rummet sådan mark, varå skog ej kunde frambringas. Dylik mark 
utgöra den ovittrade berggrunden och sjöarna. Men i naturen ha vi alla 
övergångar ifran den hårda stenen, där ingenting växer annat än lavar, 
och fram till djupa markslag, där berggrunden är sa övertäckt, att man 
ej behöver räkna med den såsom ett hinder för växtrötterna att tränga 
nedåt. Likaså finnas övergåangarna mellan sjö och fastmark — gungfly, 
mossar och kärr av olika typer, skogsmark, som försumpats av olika an- 
ledningar, etc. 
Då man nu på grund av de olika förutsättningarna hos olika mark- 
slag — däribland även medräknade klimatiska faktorer — graderat sig 
tlkren skala att uppskatta markernas olika "godhet, d. v. s. en 
boniteringsskala, varvid man tar sikte på vad som kan produceras på en 
viss mark, så har man också måst överväga, var boniteringen skall 
upphöra. Man vill sätta en -gräns, sådan, att det som är under den- 
samma rubriceras såsom impediment, medan det som är ovanför hör 
till produktiv mark. Här har man sålunda alltjämt den kvantitativa 
produktiviteten såsom huvudsynpunkt. 
Enligt Domänstyrelsens cirkulär för skogsindelning definieras såsom 
impediment sådan mark, där produktionen ej når upp till I kbm pr 
har och år. 
Nu är emellertid att märka, att vid bestämmandet av huruvida en 
skogsmark skall räknas såsom impediment eller produktiv mark det ej 
är meningen, att de förhandenvarande produktionsförhållandena skola 
fälla utslaget. En mark kan ha blivit berövad sina mest utvecklings- 
kraftiga träd och därför göra ett sämre intryck, än den är värd. Om 
föryngringsförhållandena varit ogynnsamma och skötseln mindre ratio- 
nell, kan på en mark produceras långt mindre, än vad som i lyckligaste 
fall kunnat påräknas. I sådana fall kan ett område lätt komma in under 
