02 SVEN PETRINI. 
impedimentsbestämmelserna. Om nu förhaållandena äro av den art, att 
inga större svårigheter föreligga för att återföra produktionen till dess nor- 
mala höjd, så är det ju tydligt, att man kommer galet, om man ru- 
bricerar en sådan mark såsom impediment. Man skall därför bonitera 
med tanke på det mesta, som kan produceras med rätt skötsel. Mark- 
förbättrande åtgärder av genomgripande art, såsom torrläggning, får man 
dock ej ta med i beräkningen. 
Man har emellertid ej konsekvent kunnat fullfölja bestämmelserna i 
den anda, som här framlagts. I avseende på fjällskogar har man ansett 
en särskild bonitetsgrad behövlig, i det att Bon IX avser sådana marker, 
som producera under gränsen för impediment, men som räknas såsom 
produktiva. 
Dessutom har man använt ett sätt att bonitera inom impediments- 
kolumnen genom att bestämma Bon X såsom impedimentmarker från 
nuvarande produktionssynpunkt, men som genom torrläggning kunna bli 
produktiva, d. v. s. komma upp till I kbm pr år och har. 
Detta är sålunda en sak som kan fastslås, att det ej har ens teore- 
tiskt lyckats att få en fullt logisk serie för boniteringen, däri nuvarande 
impedimentsbestämmelser passa. Avsteget med Bon IX utgör helt enkelt 
en tendens till annan indelningsgrund, som är värd att ta fasta på. 
Innan vi emellertid gå längre här, är det skäl att se till, vilka marker i 
stort sett man får att göra med vid användandet av Norrlandscirkuläret, 
och huru impedimenternas roll är härvidlag. 
Till en början förutsättes, att impedimentgränsen 1 kbm pr år och 
har är en lyckligt vald gräns. 
Av boniteter, som förekomma, få vi att räkna med från någon enstaka 
Bon IV ned till Bon VIII. Bon IV, V och VTI ha ingenting med diskus- 
sionen i förevarande fall att göra, utan gäller det närmast Bon VII och 
VIII såsom stående i närheten av impedimentgränsen. 
Exempel på de markslag, jag åsyftar, utgöra de vanliga, grunda, berg- 
bundna tallmarkerna samt försumpade tallskogar och försumpade gran- 
skogar. 
Vi tänka oss en dylik bergbunden tallmark, där berget fläckvis gar i 
dagen, och där jordmånens djup växlar. Gruppvis förekommer ganska 
vacker tallskog, men å största delen av området växer ett glest tall- 
bestånd av skäligen klen utveckling, såväl med hänsyn till höjd som 
form. I den skala vi affatta (1:20,000) förutsätta vi de nyssnämnda 
skiljaktigheterna vara för små att inläggas på kartan. 
Huru rubricerar man denna marktyp? 
Marken kan sägas bestå av Bon VII (grupperna), Bon VIII (större 
delen av det skogbeväxta området) och impediment (berg i dagen). 
