IMPEDIMENT OCH NORRLANDSINDELNING. 03 
Man kanske tar ett medeltal och sätter Bon VIII. Men förekomsten av 
impedimentfläckar är så stor, att räknar man med hela beståndsarealen, 
kan man aldrig tänka sig att här produktionen skall kunna gå upp till 
I kbm pr år och har, vore skötseln än aldrig så rationell. Logiskt vore 
alltså att rubricera beståndet såsom impediment. Detta måste man 
givetvis också göra i en del fall. Men i de fall, där man befinner sig 
nära gränsen, finnes det metoder att undgå impedimentbeteckningen. 
En metod, som blivit allmänt använd, går ut på att man okulärt 
bedömer, huru stor del af beståndets areal, som utgöres af impediment. 
Detta blir således en uteslutande subjektiv uppskattning, där man ej 
tvingas att göra klart för sig, vilka delar man räknar till det produktiva 
och vilka till impedimentet. Man kommer härvid visserligen ganska 
smärtfritt ifrån saken genom att höfta en procent, men stora felmöjlig- 
heter förefinnas. 
I stället för denna metod torde en annan, exaktare, kunna rekommen- 
deras, så mycket mer som de undersökningar, som därför erfordras, i 
alla fall göras och måste göras vid en skogsindelning av det slag, varom 
här är fråga. 
Metoden består i att använda sig av de så kallade avdragen för im- 
pediment, och är det min mening att kunna inordna dessa tvivelaktiga 
fall, då boniteringen är osäker, under det allmänna fallet för hela skogen, 
så att inga särskilda hänsyn skulle behöva tagas vid boniteringen till 
sådana impedimentfläckar, som ej kunna inläggas på kartan. 
Som var och en, som sysslat med indelningar väl vet, tillgår det 
med dessa avdrag för impediment så, att då inuti ett bestånd impedi- 
mentfläckar förekomma, ropar indelningsförrättaren: »avdrag för impedi- 
ment», varvid mätes huru långt avdraget är. Detta avstånd i meter 
uppskrives på impedimentblanketten, på vilken även förekommande träd 
inprickas. Vid taxeringsblanketternas uträknande, som sker dels be- 
ståndsvis, dels i ett sammandrag för hela skogen, får man sålunda 
taxeringen skild för produktiv mark och för impediment, och bland de 
senare ingå även dessa impedimentområden inom de produktiva av- 
delningarna, vilka markerats genom avdrag. 
Nu är det först frågan om, huru och när dessa avdrag böra göras. 
Härvidlag brukas ganska olika av olika förrättningsmän. Somliga till 
exempel låta ej ropa några träd under det stycke avdraget varar. I 
sådant fall fordrar konsekvensen, att ej heller avståndet skulle uppskrivas 
såsom taxerad längd. Det finnes emellertid intet skäl för att på detta 
sätt avbryta taxeringen, under det att fordringarna på kontroll å taxe- 
ringslinjernas längder äro ett starkt skäl emot detta förfarande. 
Det första kännetecknet, som utmärker avdraget för impediment, är 
