66 SVEN PETRINI, 
Nu återstår likväl en sak att fullständigare diskutera 1 den nya be- 
lysningen, den angående boniteringen av dylika marker, där impediment 
ingår fäckvis och så sänker produktionsförmågan per ytenhet å en av- 
delning, att denna rätteligen enligt bestämmelserna skulle hänföras till 
impediment 1 sin helhet. 
Här kommer man lätt till motsägelser. Men först påpekas ånyo, att 
vid boniteringen ej skall tagas hänsyn till de impedimentfläckar över 
minimidimension, som enligt det föregaende komma särskilt med genom 
att upptagas sasom avdrag. 
Om — då dessa tänkas frånskilda — den återstående arealen består 
av mark av sådan produktivitet, att den anses kunna avkasta 1 kbm pr 
år och har eller därutöver, så är det ju tydligt, att vi ha att göra med 
skogsproduktiv mark, och boniteringen tillgår som vanligt. 
Men om det inträffar, att man med övertygelse kan säga om den 
marken, att den aldrig kan producera så mycket som I kbm pr år och 
har — äro vi då lika ense om att hänföra avdelningen till impediment? 
Jag är övertygad om, attom denna impedimentgränsbestämmelse skulle 
strikt tillämpas, så skulle vidsträckta områden av våra norrländska skogs- 
marker komma att rubriceras såsom impediment. En god del av våra 
sämre tallhedar, mångfaldiga grunda bergmarker samt åtskilliga försumpade 
skogsområden skulle ej kunna anses uppfylla fordran på I kbm pr år 
och har. 
Vid indelningen räknas dessa marker enligt gällande praxis till största 
delen till produktiv skogsmark och åsättas bonitetssiffran VIII eler 
kanske till och med VII. 
Orsaken härtill är den, att man har en klar uppfattning om, att dessa 
områden ej kunna betraktas annat än som på normalt sätt skogsproduk- 
tiva — låt vara med låg avkastning — och att de måste skiljas från 
myrar och kala bergmarker. Deras ställning är lik fjällskogarnas. Någon 
lägre bonitetsgrad än VIII får ju emellertid ej användas i ifrågavarande 
fall, och alltså hänföras de oftast tll denna grad trots sin låga pro- 
duktivitet. 
Då kan man tänka sig en ändring häri på olika sätt genomförd. En 
möjlighet vore att sänka pretentionerna för i egentlig mening produktiv 
mark och ändra om bonitetsskalan, så att även de nu åsyftade om- 
rådena finge plats därinom. Detta förefaller mig emellertid ur flera syn- 
punkter olampligt. 
Battre är måhända följande förslag. 
Impedimentgränsen 1 kbm pr år och har bibehålles. Den ger en god 
hållpunkt, om det än icke står skrivet på skogen, vad den avkastar. 
