I 
torvlager, ja även mossar och myrar förlora en så stor del av sitt vatten, 
att de bliva begärliga för elden. Barrträdens resinösa barr äro under den 
varma högsommaren ej nog fuktiga för att hindra eldens spridning till träd- 
kronorna, synnerligast om träden nedtill hava torra grenar och kvistar, be- 
hängda med lavar. Medan under den första kritiska perioden nästan ute- 
slutande /öpeldar öÖöverfara marken, kunna dylika eldar under högsommaren 
vara förenade med brand dels i trädens kronor, s. k. toppeld, dels i själva 
markens brännbara ämnen, s. k. jordbrand. 
De allra flesta för att ej säga alla skogseldar uppträda dock under sitt 
tidigaste stadium i form av löpeld. Det är fördenskull främst av betydelse 
att vidtaga sådana åtgärder, som hindra uppkomsten av löpeld, motverka dess 
spridning och underlätta dess släckande. 
Dylika "åtgärder kunna, då fråga är om antändning från lokomotiv, bestå 
dels i anordningar å lokomotiven för att minska utkastning och spridning av 
glödande kolpartiklar och aska under sådana förhållanden, att antändning av 
brännbara ämnen på eller invid banan därigenom kan ske, dels 1 att från ett 
bälte invid banan avlägsna lätt antändbara ämnen såsom torrt gräs och löv, 
en särskilt tidvis torr lav- och mossbetäckning å marken, grenar, kvistar, 
ljung och ris, samt dels att inom samma bälte hindra uppläggande av ved, 
gärdsel och andra lättantändliga materialier ävensom uppförande därstädes av 
sådana hägnader, som visat sig lätt fatta eld. 
o 
Det bälte utmed järnvägarna, med avseende å vilket fara för antändning 
föreligger, har växlande bredd under olika yttre förhållanden. MHärpå inverkar 
bland annat, huruvida marken är exponerad för vindarna eller skyddad, huru- 
vida banan är jämn eller har avsevärda stigningar, huruvida banvallen ligger 
1 jämnhöjd med eller högre eller lägre än den angränsande marken 0. s. v. 
Antändningarna hava i de allra flesta fall ägt rum inom ett avstånd av 2,5 
å 25 meter från spårets mitt. I enstaka fall har dock antändning konsta- 
terats upp till 50 meter från spårets mitt. Flertalet av de antändningar. som 
förekomma inom 7 å 8 meter från spårets mitt, torde få anses leda sitt upp- 
hov från lokomotivets asklåda men de övriga i allmänhet från dess skorsten. 
Har antändning skett, är det av betydelse att hindra eldens spridning och 
ledning till närliggande skog. Detta kan ske genom diken, som hållas ren- 
sade, så att elden, även då dikena äro torra, icke kan gå över dem, eller 
genom bälten av bearbetad och öppen mark, varå elden sålunda ej erhåller 
näring, eller genom strängar av å marken utbredd aska eller grus, som göra 
samma tjänst som i bälten bearbetad öppen mark, eller genom att å vissa 
delar av marken invid banan odla saftiga växter, såsom rotfrukter, serradella 
m. m. De breda och täta stenmurar, som mångenstädes i vårt land uppförts 
i gränsen mellan järnvägens och därintill belägen mark, hava visat sig vara 
ett mycket effektivt hinder mot elds spridning... Däremot utgör den vanliga 
trägärdesgården en verklig fara för att elden därigenom skall kunna ledas 
vidare. 
För att begränsa uppkommen löpeld intill dess den hinner släckas, anläggas 
i vissa fall system av isoleringsbälten å eldfarliga ställen invid banorna. 
Marken uppdelas genom isoleringsbältena i rektangulära rutor, vilka hållas 
skogbeväxta. Uppstår eld inom en sådan ruta, har man utsikt att elden 
skall kunna släckas inom denna, eller ock att, om den ej observeras, den 
skall slockna av sig själv efter att hava förtärt på marken förekommande 
