70 
stämmelser, lämpade efter ortens förhållanden och skilda lokalers beskaffenhet, 
utarbetas för privatskogar av skogsvårdsstyrelsens tjänstemän eller annan därtill 
av länsstyrelsen utsedd person och för övriga ifrågakommande marker av utav 
domänstyrelsen förordnad skogstjänsteman. Upprättandet av förslag skulle be- 
kostas av allmänna medel. Förslagen skulle prövas och eventuellt för till- 
lämpning godkännas 1 förra fallet av vederbörande länsstyrelse och i det se- 
nare av domänstyrelsen. 
Bestämmelserna i fråga komma att utgöra ett slags skogshushäållningsplan. 
Huvudsyftet borde vara att såväl marken som skogsbeständen komme att skötas 
så, att eldfaran avvärjdes icke allenast i fråga om benägenhet för antändning 
utan även i fråga om att underhålla och vidare leda en uppkommen eld. 
Därjämte borde avseende fästas vid, att bestånden skulle utgöra skydd mot 
vind och vara ägnade att uppfånga från lokomotivet utkastade gnistor. I all- 
mänhet borde fördenskull bestånden uppdragas av barrträdsplantor 1 tätt för- 
band, starka gallringar undvikas, men träden nedtill hållas rena från torra 
kvistar och jämväl friska grenar. som nådde marken, detta senare dock ej i 
fråga om skogskanten mot banan. Omloppstiden borde ej hållas hög, av- 
verkning ej företagas samtidigt på båda sidor om banan, avverkat virke ej få 
kvarligga på området, som skulle hållas fritt från grenar, ris och annat avfall. 
I den mån markbetäckningen vore av beskaffenhet att medföra fara för an- 
tändning eller spridning av eld, kunde den möjligen i vissa fall behöva av- 
lägsnas. Skogsskötseln komme härigenom att i viss mån närma sig den, som 
användes å skyddsbälten invid järnvägar 1 vissa andra länder. En väsentlig 
och den väsentligaste skillnaden vore dock, att det system av barstrimmor, 
som därstädes anläggas inom dessa bälten, här ej skulle, annat än i undan- 
tagsfall, förekomma. A bältena komme att huvudsakligen produceras pitprops, 
ved till pappersmassa, stör och slanor samt bränsle. Då prisen åa dylikt smärre 
virke äro goda, torde man kunna vänta, att skogshushållningen a dessa bälten 
skulle lämna en behållning, som 1 regeln ej vore avsevärt mindre än den, 
som samma mark med tillämpning av annan hushållning lämnade. Om skogs- 
skötseln på privat mark handhades av sakkunnig person genom vederbörande 
järnvägs försorg, skulle denne avlönas av järnvägen och ersättning härför ej 
utgå av skogsavkastningen. TlLikaledes skulle i fråga om privatskog skogs- 
kulturer och sådana åtgärder, som uteslutande avsåge att minska eldfaran, så- 
som trädens befriande från torrkvistar och friska grenar, som nådde marken, 
avröjande från marken av eldfarlig betäckning samt kvistar och ris, bekostas 
av järnvägen, men normala åtgärder för skogsskötsel, beståndsvård och av- 
verkning gäldas av skogens avkastning, som därefter skulle tillkomma markens 
ägare. Kolning finge givetvis ej utföras å ifrågavarande bälte. Därest be- 
funnes önskvärt att efter hand å vissa sträckor inom dessa skyddsbälten an- 
ordna isoleringsstrimmor, skulle järnvägen härtill vara berättigad. Dylika 
strimmor torde även i fråga om allmänna skogar böra bekostas av järnvägen, 
där järnvägen påfordrade anordnande av sådana. ÅA domänfondens skogar 
borde arbeten i övrigt bekostas av fonden. Beträffande andra allmänna skogar 
borde järnvägen vidkännas samma kostnader som beträffande privatskogar, 
dock ej för skogskultur. 
Betänkandet innehåller härefter ett detaljerat lagförslag, vilket dock här 
måste av utrymmesskäl utelämnas. 
S—R. 
