95 SKOGSADMINISTRATIONEN. 
Har erfarenheten visat behovet av stadigvarande anställda expeditions- 
biträden å reviren, och kunna med fördel två eller flera revir med mindre 
omfattande expeditionsarbete förena sig om ett sådant biträde? — Ang. 
ökat behov av extra skogsstatspersonal. 
Att ett ökat behov av expeditionsbiträden nu föreläge syntes otvivelaktigt, och 1 ännu 
högre grad bleve detta förhållandet efter genomförande av den ytterligare redovisning, varom 
nämndes i bokföringskommitténs förslag II. Frågan, om skoglig utbildning skulle erfordras 
som kvalifikation eller icke, debatterades, men ansags lämpligast att ej fixera den skogliga 
kompetensens nödvändighet, ehuru e. kronojägare i de flesta fall vore att förorda då lämp 
liga dylika kunde erhållas.  Tillsättandet finge dock ej här ske efter vanliga meritgrunder. 
För två eller flera revir ansågs ofta gemensamt biträde tillfyllest, där jägmästarna voro bo 
satta a samma plats. Som frågan tidigare diskuterats vid överjägmästaremöte, hänvisades till 
ett föregående referat. 
I samband med frågan om tillgången på e. kronojägare att tjäna såsom expeditionsbiträden 
betonades från flera håll nödvändigheten av, att saväl dessa som assistenter erhöllo ytterligare 
förbättrade avlöningsförhållanden, för att de ej skulle övergå till bättre avlönad tjänst hos 
bolag eller privatpersoner. Till avhjälpande av den kännbara bristen på extra kronojägare 
föreslogs, att redan innevarande ar extra elever borde antagas vid vissa skogsskolor, där 
bostad kunde beredas dem i närheten, och borde då dessa, ehuru antagna under pågående 
kurs, kunna erhålla fullt avgångsbetyg, detta dock i varje fall beroende på den skicklighet, 
de ådagalagt. Beträffande Hällnäs skogsskola hade Kungl. Maj:t redan medgivit antagandet 
av 6 extra elever innevarande är, men ännu flera kunde beredas plats. På tal om bristen 
a assistenter och utsyningsförrättare hemställde generaldirektören, att överjägmästarna ville 
noga tillse, att den bevakande personalen utnyttjades vid utsyningar i den mån så medgivits, 
samt upplyste, att bestämmelsen om jägmästares rätt att vid utsyning använda trenne lag finge 
så tolkas, att stämpling kunde ske a skilda skiften, därest bevakarna vore pålitliga och jäg- 
mästaren igångsatte förrättningarna samt ömsevis besökte lagen. 
Kan och bör något göras för vinnande av större enhetlighet och rättvisa 
beträffande vid överjägmästareexpeditionerna anställda skrivbiträdenas av= 
löning? Böra ei de bland dessa, som kunna anses såsom fast anställda, 
komma i åtniutande av samma avlöningsförmåner som Kungl. Domän-= 
styrelsens kvinnliga biträden? 
Frågan hade väckts av överjägmästare Edelstam och samtliga mötesdeltagare voro ense 
med denne, att en fastare och bättre ställning borde beredas dessa biträden, När distrikts- 
styrelserna trädde i kraft, torde emellertid den kvinnliga arbetsstaben komma att ökas, vilket 
gjorde, att förhållandena då bleve lättare att ordna än för närvarande. Närmare upplysningar 
skulle emellertid inhämtas om avlöningsförhållanden för likställda biträden hos länsstyrelserna 
samt å järnvägsstyrelsens distriktsexpeditioner o. s. v. Skulle ordnade pensionstörhållanden 
inträda, mäste dock andra åldersfordringar ställas vid antagandet än hittills.. 
Ang. bokföringskommitténs förslag II. 
Mot i kommittébetänkandet framlagda förslag framställde byråchefen Stiernspetz följande 
anmärkningar: 
Fastighetsliggare : 
Olägenheter med bibehällandet av 1916 års taxeringsvärden a fastigheter — säväl skogs- 
domänerna som jordbruksdomänerna — till dess de utbyttes mot andra värden, som erhöllos 
vid skogsindelning och därmed sammanhängande taxering, torde givetvis uppstå. Dessa om- 
värderingar torde icke kunna gälla eller utföras för annat än skogsdomänerna, enär jord- 
bruksdomänerna icke kunde röna inflytande av sådana nya skogsindelningar. Och då jäm- 
förbara principer icke kunde tillämpas rörande båda dessa slag av fastigheter, vore redan 
häruti en svaghet i systemet. Det hade varit önskvärt, att föreskrifter föreslagits, huru de 
från taxeringsvärdena skiljaktiga andra värdena å jordbruksfastigheterna skolat beräknas. En 
metod, som kunde tänkas och eventuellt befinnas användbar, vore, att de efter viss arrende- 
periods utgang fastställda nya arrendena kapitaliserades, t. ex. efter 8 24, varav 5 för ränta 
och 3 för nybyggnader och andra förbättringar, och att dessa kapitalvärden voro de, som 
skulle i huvudboken upptagas, tills ny arrendeperiod inginge och nya förhållanden då in- 
trädde. Aven 1 fråga om skogsdomänerna borde en revision av fastighetsvärdena äga rum 
