OM EFTERGRONING HOS TALLFRÖ. 145 
5. Oxböle kronopark nära Bispgården, Jämtland ...... försöksyta n:r 34. 
6. Svartbergets kronopark nära Vindeln, Västerbotten » > 35. 
Platsen för såväl dessa som i det efterföljande omnämnda försöksfält 
liksom ock insamlingsorterna för de olika tallfrösorter, som använts vid 
försöken, åskådliggöras a fig. I. 
Rörande försöksytornas markbeskaffenhet, markbetäckning etc., hänvisas 
till MaAASS” förutnämnda uppsats; summariskt angivet, var skogsmarken 
medelmåttigt eller mer än medelmåttigt god på ytorna n:r 29 och 32—34, 
något svagare (med benägenhet för ljungbindning) å yta n:r 30 samt än 
sämre (sandig och torr) å yta n:r 35. Å samtliga försöksfälten utsåddes i 
hackade rutor dels: tall, dels granfrö, det förra av 5, det senare av 4 
olika inhemska provenienser. Tallfröet hade följande härstamning: 
1. Småland, höglandet; insamlat vintern 1903— 1904, 
2. Uppland, trakten kring Stavby; insamlat vintern 1903—1904, 
3. Dalarna, Klotens kronopark; insamlat vintern 1904—1905, 
4. Hälsingland (eller möjligen Medelpad); insamlat vintern 1904— 
1905, 
5. Ångermanland, Björna eller Trehörningsjö; insamlat vintern 1903 
—1904. 
Efter 30 dygn i groningsapparat hade prov av fröet våren 19035 visat 
följande groningsbild: 
Procent frön 
Fröets hemort — SE S 
grodda hårda! | döda 
STREET 34 fors SoK VASA REA AR 71 23 | 6 
DERA SORTER RS EN ARN S  KISERE TRES 54 26 | 20 
FIS oe RARE SANN) ARDEN SR SEN 73 AN | 23 
TALS SLA Cr AN Tr arr kala i arag AS ÅNS ola 82 5 13 
FNB ENSE Eee or RR 16 2 | 82 
Plantuppslaget å samtliga försöksfälten blev undersökt hösten 1905 
1906 och 1907, d. v. s. sedan respektive 1, 2 och 3 vegetationsperioder 
förflutit efter sådden. Resultatet av dessa revisioner är framlagt i tab. 
I, vari redogöres för följande olika värden, räknat uppifrån och ned 
inom avdelningen för varje särskild försöksyta: 
1 Anmärkas bör, att förhållandet mellan hårda och döda frön får anses vara ganska 
osäkert uttryckt genom siffrorna härovan, då i groningsapparaten ofta utvecklar sig en mycken- 
het mögel, varigenom en del ogrodda, ehuru från början levande frön efterhand pläga duka 
under. Antalet döda frön blir sålunda i regel för högt på bekostnad av de grodda och 
hårda frönas antal. 
10. — Skogsvårdsföreningens Tidskrift 1917. 
