OM EFTERGRONING HOS TALLFRÖ. 159 
varav jag anser uteslutet, att en dylik förväxling av de vid förändringarna 
i plantbeståndet verksamma orsakerna skett. 
Först bör då framhållas, att de funna värdena ingalunda anses vara 
fria från smärre fel och oregelbundenheter, orsakade av störande infly- 
telser av flera olika slag. Dessa kunna i stort sett hänföras till 3 olika 
kategorier: 
1:0) Felräkning av plantor, i regel överhoppande av desamma vid plant- 
revisionen, kan ha skett. Denna felkälla torde med en och annan enhet 
ha minskat plantbeståndens angivna storlek synnerligast å de mycket 
plantrika avdelningarna av försöksytorna n:ris 32, 215, 216 och 233. 
2:0) Utifrån påkommen skadegörelse av olika slag har här och där 
vållat en abnorm minskning av plantbeståndet. Som skadegörelser av 
detta slag kan anföras, att vid militärövningar en eller annan ruta blivit 
nedtrampad på försöksyta n:r 33, att beteskreatur vållat liknande skador 
a yta n:r 218, att fläckvis uppbrytande jäslera och överströmmande vatten 
skadat en del såddrutor på yta n:r 34, att ris och toppar av ett par 
utanför yta n:r 216 stående träd, vilka senare avverkats, fallit över och 
något skadat plantbeståndet i en del rutor å nämnda yta, att skogsfågel 
här och där, särskilt å yta n:r 233, uppkravsat en del såddrutor o. s. v. 
3:0) Självsådd har otvivelaktigt här och där tillkommit och i någon 
mån höjt de resultat, som här tillskrivits eftergroningen av de utsådda 
fröna. 
Vad jag här vill visa, är alltså blott det, att sistnämnda tillskott ej 
över lag kunnat vara av tillnärmelsevis den storlek, att den i vissa fall 
funna plantökningen i såddernas 2:dra och 3:dje vegetationsperiod helt 
eller ens huvudsakligast kunnat bero härav. 
För det första är att märka, att samtliga försöksytorna ligga på kala 
hyggesplatser, vilka i de flesta fall äro av mångdubbelt större areal än 
själva försöksytan. Runt omkring denna senare eller åtminstone längs 
större delen av dess periferi skiljes den därför av kala bälten från skogs- 
bryn eller trädgrupper, varifrån självsådd kunnat komma. Den självsådd, 
som under sådana förhållanden verkligen kunnat uppkomma i försöks- 
ytans såddrutor, borde ju, trots markberedningen, ej kunnat te sig nämn- 
värt rikligare, utan snarare sparsammare än den, vilken samtidigt härmed 
borde ha infunnit sig å de delar av hyggesplatsen, vilka legat långt 
gynnsammare till för fröspridningen. Ingenstädes tycks emellertid den 
naturliga besåningen under de närmaste åren efter försökskulturernas an- 
läggning varit av den styrka, att avsevärda störningar i såddresultaten 
därigenom kunnat orsakas. 
Under den förut framkastade förutsättningen, att hela eller större delen 
av den föregivna eftergroningen vore en av självsådd orsakad skenföre- 
