170 OLOF TAMM. 
analysmetoderna varit ofullkomliga. Trots detta ha ett stort antal jord- 
analyser utförts även i värt land — i jordbrukets intresse, varvid 
också en hel del resultat vunnits, såsom en viss möjlighet att ur syn- 
punkten av större eller mindre näringshalt jämföra relativt likartade jord- 
artstyper. 
Ej långt sedan den kemiska analysen börjat träda i jordbrukets tjänst, 
började den i Tyskland användas för att belysa skogliga markfrågor. 
LOTHAR MEYER, en av sin tids ledande kemister, söker sålunda göra 
skogsmännen förtrogna med nödvändigheten av att analysera sina jord- 
arter för att se, om de ej äro underkastade en stadig utarmning på 
växtnäringsämnen. I en uppsats: Die Chemie in ihrer Anwendung auf 
Forstwirtschaft (8), uttalar han sig ganska pessimistiskt angående såväl 
skogs- som jordbrukets framtidsmöjligheter, därest man ej på något sätt 
sörjer för, att de näringsämnen, som vid skörd, resp. avverkning berövas 
jorden, åter tillföras densamma. Han förordar en vetenskaplig, kemisk 
undersökning av ett flertal jordarter samt eventuellt, beroende på under- 
sökningens resultat, gödsling af skogsmarken. 
Den MEYER'ska uppfattningen verkade säkerligen ganska främmande 
för den tidens praktiska skogsmän. Följande citat ur G. HEYER, Lehrbuch 
der forstlichen Bodenkunde und Klimatologie, torde kunna anses som expo- 
nent för deras åsikter i hithörande frågor: »Die chemische Zusammensetzung 
des Bodens influirt sehr wenig oder gar nicht auf den Holzertrag, weil un- 
sere Holzgewächse eine geringe Summe von anorganischen Stoffen aus dem 
Boden aufnehmen, und jeder Boden genug von diesen enthält, um der 
Waldvegetation ihren vollen Bedarf liefern zu können.» (20, sid. 390). 
L. MEYER fick emellertid snart ett visst stöd i W. SCHUTZES undersök- 
ningar (19, 20) atminstone så till vida som av dem tycktes framgå en tydlig 
parallellism mellan halten av vissa analytiskt bestämbara växtnärings- 
ämnen å några undersökta skogsmarker och dessas produktionsförmåga. 
SCHUTZE, som började sin undersökning med fosforsyran, ansåg, att 
av denna kunde den totala halten till ett betydligt djup (1—2 meter) 
äga betydelse för skogen. Han undersökte därför den totala halten 
fosforsyra i marken ett gott stycke under ytan för att komma ifrån den 
oregelbundna, på vittringen beroende kemiska sammansättningen i mar- 
kens övre lager. Den undersökta skogstypen var tallskog, av fyra olika 
produktionsklasser, nr II—V. Inom varje klass undersöktes 5—06 be- 
stånd. I genomsnitt visade då klass II 0,o567 2 vattenfri fosforsyra 
(RON klass II 0,0559 20, klass IV Ös04T Br Org FI ESSKN O,0355 70 - Vid 
avtagande fosforsyrehalt visar skogen tydligen lägre produktionsförmåga, 
om ock flera orsaker än fosforsyrehalten torde få anses medverka. 
SCHUTZE "tog! emellertid "ett steg längre. Å tallskogen å två revir i 
