178 OLOF TAMM. 
i detta ett bekvämt medel att undersöka, om en jordart var närings- 
rik eller” ej. 
S. föreslår, att man för att ej onödigtvis beskatta skogsmarken på 
mineralisk näring bör kvarlämna så mycket som möjligt av kvistar o. d. 
vid avverkning, enär dessa äga en hög askhalt. 
Efter SCHUTZES i viss mån grundläggande arbeten företogs nu fler- 
städes kemiska undersökningar av skogsmarken medelst saltsyreextrak- 
tionsmetoden, av olika författare varierad på olika sätt. Man har i all- 
mänhet kokat en eller ett par timmar med 20—-30-procentig saltsyra. 
Man får då ihågkomma, att endast de analyser, som äro gjorda på fullt 
likformigt sätt äro jämförbara med varandra. En livligare kokning och 
högre koncentration på syran ge högre värden på halten lösliga beständs- 
delar, en svag kokning eller blott uppvärmning samt lägre koncentration 
ge väsentligt mindre värden. Vid markmineralens delvisa upplösning i 
saltsyra torde det nämligen i regel ej vara endast så, att en på förhand 
genom vittring lösliggjord del upplöser sig, utan själva mineralet torde 
också i ej omärklig grad gå i lösning, varvid det betäcker sig med en 
olöslig hinna av kolloida ämnen, t. ex. kiselsyra (16). Vid en hastigare kok- 
ning kan denna hinna lätt avskrapas, varvid mera av mineralet sönder- 
delas av syran. 
De mest anmärkningsvärda analytiska arbeten, som utförts med salt- 
syremetoden, torde vara C. F. A. TUXENS (209, 30) i samarbete med 
P. E. MÖLLER samt E. RAMANNS (13, 14). 
I och med P. E. MULLERS och TUXENS undersökningar har det emel- 
lertid kommit in en ny synpunkt på markundersökningsområdet. P. E. 
MÖLLER diskuterar som bekant de markbildande faktorerna, markpro- 
filens egenskaper i olika skogstyper samt markens, växtvärldens och 
djurlivets växelverkan med varandra (10). TUXENS analytiska arbeten tjäna 
härvid som en på objektiva metoder grundad illustration till P. E. MÖLLERS 
grundläggande idéer angående markprocesserna och deras betydelse för 
skogen. Det gäller sålunda för MULLER och TUXEN ej direkt att fast- 
ställa något samband mellan markens lösliga beståndsdelar och produk- 
tion utan att i ett sammanhang få fram alla de faktorer, som bidraga 
att konstituera en god skogsmark. Härmed är ett jättesteg framåt taget 
från alla tidigare synpunkter på skogsjordsanalyser. Möjligen skulle man 
mot MULLER-TUXENS jordanalyser kunna göra den invändningen, att då 
det ej blott avses en jämförelse mellan olika skogsjordarters näringshalt 
utan även en inblick 1 själva markprocesserna, den ganska otillfreds- 
ställande saltsyremetoden bort kompletteras med sådana analyser, på 
vilka verkliga slutsatser angående de olika markmineralens löslighet och 
omvandlingar kunnat grundas. 
