RR är Fn nn ll ÄR I 
OM SKOGSJORDSANALYSER. 181 
Som man ser, innehåller den norrländska marken ofta mer 
än den dubbla mängden av för skogen värdefulla mineraliska 
beståndsdelar än den nordtyska. 
Vad vidare RAMANNS redan omnämnda arbete angående skogsträdens 
behov av mineraliska näringsämnen beträffar, så framgår därav bland annat, 
att man ej alltid får bedöma ett skogsträds näringsbehov efter den 
bonitet, på vilken det växer. Träd, vilka städse synas upptaga rik- 
ligt med mineraliska näringsämnen, kunna t. ex. dock under stundom 
trivas på ovanligt mager, torr sand. Ett träd kan sålunda ha ett ganska 
stort näringsbehov men förmå tillfredsställa detta på mager jordmån. 
Ej heller är den kvantitet mineralisk näring (askhalt), som finnes i virket, 
och som man bortför vid avverkning, en säker mätare på ett träds be- 
hov, då de största kvantiteterna näringssalter åtgå för produktion av 
| blad och kvistar. Ett träd kan vidare i mån av tillgång upptaga långt 
mera salter, än det i nödfall förmår reda sig med. 
De ovan anförda synpunkterna torde gälla i allmänhet vid jämförelse 
mellan trädens behov av näringsämnen och markens halt av sådana. 
För våra svenska förhållanden tillkommer den omständigheten, att vi 
faktiskt ej äga kännedom vare sig om våra skogsträds behov eller nor- 
mala konsumtion av mineralisk näring under våra egna klimatför- 
hållanden. Härav torde lätt inses, hvilka svårigheter, som möta, om vi 
1 Sverige önska ernå en på aralyser grundad uppfattning angående våra 
skogsmarkers produktionsförmåga. 
Den, som i Sverige mest ivrat för anställande av jordanalyser för ut- 
rönande av skogsmarkens produktionsförmåga, är som bekant H. V. TI- 
BERG (26, 27, 28). Med anledning av de ovan omtalade SCHUTZE'ska 
undersökningarna och andra utländska arbeten samt ett stort antal egna 
analyser söker han få objektiva metoder att bedöma en marks avkastnings- 
förmåga. Då hans arbeten förut refererats i Skogsvårdsföreningens tidskrift 
(7), är här ej anledning att närmare ingå på desamma. TIBERG har genom 
sina analyser, som alla äro utförda enligt saltsyremetoden, dock modifierad 
efter hans egen speciella smak, lyckats ådagalägga en framträdande 
kalkbrist i ett flertal av de värmländska skogsjordarterna. Detta torde 
dock kunna låta sig påvisa genom enklare medel än dylika analyser. 
T:s analyser lida av samma fel som andra saltsyreanalyser, nämligen att 
blott i ringa grad bidraga till uppklarandet av vittringsprocessernas na- 
tur, vilket vi med MÖLLER och RAMANN hava insett vara ett av den 
fysikaliska och kemiska markundersökningens huvudmål. TIBERGS re- 
Sultat hemfalla därför också under den kritik, till vilken RAMANNS syn- 
Punkter på skogens näringsupptagande osökt inbjuda. Ej heller är 
det sannolikt, att de av T. analyserade proven äro fullt jämförbara; 
