OM SKOGSJORDSANALYSER. 185 
honom undersökta ytorna. Han försökte då extrahera jordarterna med 
utspädd ättiksyra för att se, om det förefanns skillnader i sådana be 
ståndsdelar, som lösa sig i den svaga ättiksyran. Man skulle ju kunna 
förmoda, att i jorden framkallats förändringar i halten av vissa ämnen 
av betydelse för skogen, men så små, att de ej kunde spåras bland de 
relativt stora mängder lösta ämnen, som förefinnas i saltsyreextrakten. 
Även i ättiksyreanalyserna visade det sig ej någon nämnvärd skillnad 
mellan de olika produktionsytorna; däremot varierade halten lösliga be- 
ståndsdelar något i de olika skikten i markprofilerna — de djupaste lag- 
ren voro rikast på lösliga beståndelar, de ytligare fattigast. 
Undersökte man däremot halten av humus och kväve, så förefanns en 
tydlig parallellism mellan de olika ytornas halt av dessa beståndsdelar och 
deras produktion. Å de bättre ytorna fanns en betydande humushalt och 
därmed åtföljande kvävehalt även i ganska djupa skikt, medan i de sämre 
såväl humusen som kvävet avtog hastigt nedåt. V. v. F. ser därför i 
humustäckets beskaffenhet, särskilt med hänsyn till dess kväveförhållan 
den, den mest utslagsgivande faktorn för skogens tillväxt på de magra 
sandjordar det här är fråga om. Han vill dock ej alls förneka de mi- 
neraliska näringsämnenas betydelse, men man får genom hans undersök- 
ningar en god inblick i svårigheterna att direkt av ett analysmaterial 
säga något angående en skogsmarks värde, och han har genom sin kri- 
tik av SCHUÖTZES som en grundpelare betraktade åskådning bidragit till 
en sund uppfattning av hithörande fakta. — V. v. F. kompletterar sin vackra 
undersökning med en förtjänstfull mineralogisk studie över de föränd- 
ringar, som mineralen undergå under en skogsvegetation på »Melchower 
Flugsand»> (36): Hans undersökningar visa, liksom tidigare RAMANNS, att 
Nord-Tysklands jordarter äro väsentligt fattigare på för skogen värde- 
fulla mineral än t.: ex. våra norrländska skogsmarker. 
Som sammanfattning av vad de refererade arbetena ha att lära oss 
angående skogsjordsanalyserna samt sambandet mellan markens kemiska 
egenskaper och produktionsförmågan torde sålunda kunna framhållas, att 
man medelst en kemisk analys ej kan fastställa jordens pro- 
duktionsvärde, då man blott får upplysning om vissa av mar- 
kens för skogen viktiga egenskaper. Man kan emellertid bestämma 
många för skogen betydelsefulla ämnen, samt vinna en inblick i de mer 
eller mindre praktiskt viktiga och naturhistoriskt intressanta processer, 
som i marken försiggå. Farhågorna för markens utarmning på nä- 
ringsämnen i enlighet med L. MEYERS förmodan torde vi åt- 
minstone i Sverige kunna taga med stort lugn, eftersom vi här ha mi- 
neralogiskt mycket rika marker. Åtskilligt tyder på, att det är långt 
större kvantiteter mineralämnen, som bortföres ur jorden med det genom- 
