180 OLOF "TAMM. 
rinnande vattnet, än genom avverkningar. Trots allt torde nog jorden 
i detta hänseende verkligen underga en stadig om ock långsam försäm- 
ring, men däråt torde ej människan kunna göra något. Farligare för 
skogsmarken äro de relativt hastiga försämringar, som kunna inträffa i 
humustäcket m. m. 
2. Om de för våra svenska skogsiordarter lämpliga analysmetoderna 
och deras värde. 
Med de i det föregående framhållna synpunkterna för ögonen skola 
vi nu närmare se till, vilka analysmetoder som kunna vara lämpade för 
våra svenska skogsjordarter. Härvid komma vi huvudsakligen att syssel- 
sätta oss med de metoder, som hava kommit eller skola komma till 
användning a Statens Skogsförsöksanstalts jordmaånslaboratorium. 
Med en jordanalys bör avses någotdera av följande ändamål: 
1; Bestämning. av för vegetationen värdefulla ämnen. 
2. Bestämning av eventuellt förekommande gifter eller för 
växterna skadliga ämnen. 
3. Undersökning av de kemiska, fysikaliska och mineralo- 
giska processer, som i marken försigga, och som mer ellen 
mindre direkt äro av betydelse för vegetationen eller av andra 
Orsaker äro av Intresse. 
Idealet för en analysmetod är tydligen en sådan, som samtidigt ger 
upplysning om näringsämnen, resp. skadliga ämnen, och uppfyller något . 
under mom. 3 antytt ändamål. 
Vad de allmänna metoderna beträffar, då man bestämmer mer eller 
mindre lättlösliga, mineraliska växtnäringsämnen i en analys med tillhjälp 
av något extraktionsmedel såsom saltsyra, ättiksyra o. dyl., får man med 
hänsyn till deras användning a Sveriges skogsjordarter ihågkomma, att 
samtliga dessa metoder äro utarbetade endera för åkerjord eller för jord 
av helt andra geologiska egenskaper, jämfört med våra jordarter, och 
som tillika befinner sig under helt olika klimatologiska förhållanden. 
I Sverige, särskilt i Norrland, ha jordarterna en starkt humid karaktär; 
med andra ord de präglas av en kraftig urlakningsprocess. Alla lätt- 
lösliga beståndsdelar försvinna fort i grundvattnet, och den surt reage- 
rande markens absorptionsförmåga är minimal. En extraktion av ett 
jordprov med ett eller annat lösningsmedel ger då till resultat, att jor- 
den synes vara mycket fattig på lättlösliga beståndsdelar. Då våra 
jordartstyper nästan uteslutande bestå av under istiden mekaniskt sönder- 
krossat, friskt, ovittrat bergartsmaterial, kommer t. ex. ett saltsyreextrakt 
huvudsakligen att ge ett uttryck för de olika mineralens löslighet i salt- 
syra under de betingelser, varunder extraktionen sker. Att dessa värden 
