OM SKOGSJORDSANALYSER. 193 
närmaste delar av kopparoxiden, varefter röret förenas med ett evakuerat 
förlag av VESTERBERGS modell, enligt samme författares föreskrifter be- 
skickat med Oo,r-normal barytlösning, försatt med bariumklorid. Förlags- 
vätskan bör lämpligen vara 10—30 kbem barytlösning, beroende på pro- 
vets humushalt, med halva volymen 2-normal bariumklorid. — Man 
kontrollerar vid fortsatt evakuering, att alla proppar och slangförbind- 
ningar äro täta, vilket visar sig däri, att det ej längre framkommer några 
gasbubblor i förlaget, samt stänger därefter kranen ÅA (se fig. 1). Här- 
efter företages en gradvis stegrad upphettning i vanlig förbrännings- 
ugn till svag rödglödgning av hela förbränningsröret. När gasblåsorna 
V 
i 
ÅS 
OUDOOOG 
fe rererrr a KRK AR RAR 
ee - 
I acuuwmförlag 
FAN 
Ox spiral 
Reducerad 
FE kopparspuru 
Fig. 1. Anordning för förbränning i vacuum. 
Apparat fär Verbrennung in Vacuum. 
äter upphöra att framkomma i förlaget, är förbränningen färdig. Man 
öppnar då försiktigt klämmaren /, och låter en långsam ström kolsyrefri 
luft automatiskt sugas genom förbränningsröret. När ingen luft vidare 
inkommer, stänges kranen 64, förlaget lösgöres, omskakas och får stå 
minst 12 timmar. Därefter titreras med o,r-normal saltsyra och fenolfta- 
lein som indikator. 
Förbranningsröret efterglödgas något i luft, får kallna och är far 
digt för nästa förbränning. Enligt gjorda försök stannar ingen kolsyra 
kvar i förbränningsröret efter ovan beskrivna procedur; det är t. o. m. 
onödigt att ytterligare »renspola» förbränningsröret med kolsyrefri luft. 
Ej heller lyckades det genom fortsatt förbränning alstra ytterligare någon 
kolsyra; förbränningen försiggår på det beskrivna sättet mycket fullstän- 
digt, även där mera svårförbrända rester av oförmultnade växtsubstanser 
funnits inblandade i provet. 
Som exempel på metodens användbarhet återgivas i tabell 4 några 
av förf. utförda dubbelanalyser av humushaltiga jordprov från försöks- 
fältet i Kulbäcksliden, Västerbottens län. 
6. Bestämning av den totala järnhalten. Härvid upplöses provet 
enligt kända, mineralanalytiska metoder i en blandning av fluorväte- och 
svavelsyra, fluorvätet avrykes, lösningen reduceras med svavelväte och 
titreras på järn på vanligt sätt. Härefter kunna andra mineralbestånds- 
13. —Skogsvårdsföreningens Tidskrift 1917. 
