194 OLOF TAMM. 
Tabell 4. Humusbestämningar medelst vacuumförbränning. 
Humusbestimmungen durch Verbrennung in Vacuum. 
Analysprov ner | Humushalten i procent 
| (Der Humusgehalt in Prozent) 
(2 Rn PSC SAST 3,21 3:09 
20,oeser ooo rr börser rer r nns 4,01 4.11 
> FRESTAS BEER SKR FE FREE RNA 4,25 4.36 | 
2 AE RTR NE 7,79 7,92 | 
DISA elers iår 6 pr BLS lö) else gr slogs area kras 7405 6,88 | 
delar utom kiselsyra, mangan, natrium och kalium bestämmas i den er- 
hållna lösningen. 
7. Bestämning av den limonitiska järnhalten. Å Skogsförsöks- 
anstalten har av förf. följande metod för detta ändamål utarbetats. 
Principen för metoden är följande. Ferrihydroxid Fe(OH), löser sig 
lätt i en lösning av surt kaliumoxalat i vatten under bildning av ett 
komplext salt, kaliumferrioxalat:' 
2 Fe(OH). + 6KHC,0, = K&Fe,(C,O,)s+6H,O 
Det bildade kaliumferrioxalatet är ett lättlösligt, relativt beständigt 
salt. Då vidare det sura kaliumoxalatet säkerligen har en i jämförelse 
med starka syror mycket obetydlig vätejonkoncentration, kan man förut- 
sätta, att detsamma i ytterligt ringa grad angriper de övriga järnmine- 
ralen i ett jordprov. Om således ett jordprov skakas med en lösning 
av surt kaliumoxalat, varefter det hela filtreras, kan man antaga, att 
det limonitiska järnet finnes i filtratet, medan det övriga stannar på 
filtrum. 
För att vara säker på metodens användbarhet för jordprov, även om 
dessa voro humusrika, företogs följande undersökning. Sex humusrika 
prov (humushalten bestämd medelst förbränning) av växlande limonithalt 
utvaldes. Ett av dem utgjordes av normal, järnrik rostjord, de övriga 
voro samlade ur på humus och järn mer eller mindre anrikade zoner i för- 
sumpad skogsmark. Alla proven voro från Skogsförsöksanstaltens för- 
söksfält vid Kulbäcksliden, Västerbotten. Underlaget var normal, sandig 
urbergsmorän. Proven voro lufttorkade samt grovt pulvriserade. Av 
1]. DUMONT (4, 5) anger en metod för förberedande av jordprov till mekanisk analys. 
Han extraherar därvid med utspädd oxalsyra. Han anger, att oxalsyran fullständigt löser de 
kolloidhinnor, som omge mineralkornen. Oxalsyreextrakten kunna enl. D. användas till en 
del olika kemiska bestämningar. +D. synes dock ej ha försökt med surt kaliumoxalat, 
