198 OLOF TAMM. 
Den försökta metoden att medelst extraktion med surt kaliumoxalat 
bestämma limoniten i marken tyckes sålunda arbeta med praktiskt taget 
tillräcklig noggrannhet, och den blir då ett viktigt hjälpmedel att klar- 
lägga järnets vandringar i marken, som äro på det intimaste förbundna 
med vittringsprocesserna. Man får dock utom limonithalten med en 
eventuell halt av järnkarbonat och andra lättlösliga järnföreningar, som 
dock först efter behag kunna avlägsnas med utspädd ättiksyra. 
8. Mineralogiska analysmetoder. De i marken ingående större 
bergartsstyckena kunna i allmänhet ganska lätt igenkännas. För de 
finkornigare mineralbeståndsdelarna har av förf. använts följande metod 
(jfr VOGEL V. FALCKENSTEIN, 36). 
Provet, som bör vara befriat från de finaste partiklarna, om sådana 
förekomma i nämnvärd grad, underkastas upprepade separeringar med 
olika tunga vätskor. Sedan humus och andra lättare beståndsdelar 
skaffats bort med en relativt lätt lösning, användes exempelvis THOU- 
LETS lösning av sp. v. 2,75 och 3,05. Man separerar, tills de erhållna 
fraktionerna ej ökas resp. minskas nämnvärt. Teoretiskt borde då fält- 
spaterna och kvartsen samlas i den lättaste fraktionen, mörk och ljus 
glimmer i den mellersta samt hornblende och alla tyngre mineral i den 
tyngsta. De tre fraktionernas vikt blir sålunda redan i och för sig ett 
uttryck för mineralsammansättningen i provet. Man får emellertid aldrig 
någon fraktion fullt ren. Dels ingår i de olika fraktionerna ibland korn 
av täta bergarter. Dels finnas i de lättare åtskilliga korn av tyngre mi- 
neral, dels i de tyngre fraktionerna korn av lägre sp. v. än separations- 
vätskan. Resultatet kan emellertid väsentligt förbättras genom en upp- 
skattning under mikroskopet av mängderna i de erhållna fraktionerna 
ingående mineralen, i den mån som dessa tillräckligt hastigt och skarpt 
kunna identifieras. — Med ovan beskrivna metod har det lyckats att di- 
rekt avläsa de mineralogiska förändringar, som inträffa vid vittringen 
under råhumus i Norrland (25, sid. 185). 
9. Mekaniska analysmetoder. Härvid har å Statens Skogsförsöks- 
anstalt städse ATTERBERGS principer och analysföreskrifter (1, 2) följts, 
varför kan hänvisas till denne forskares arbeten. Dessa metoder synas 
åtminstone för närvarande vara lämpliga för att karaktärisera våra olika 
skogsjordarters mekaniska sammansättning (jfr dock ODÉN, 11). 
