FORMKLASSTUDIER I FULLSLUTNA TALLBESTÅND. 205 
gallrades. Vid följande revisioner 1911 och 1916 fortsattes ljushuggningen 
åa avdelning I, avdelning II genomgicks år 1911 med en fri dansk gallring, 
vilken 1916 överfördes till gallring enligt KLERS (7) system. 
Ytan 57 är utlagd i ett nu 72-årigt bestånd i två avdelningar, av 
vilka det ena ljushuggits, den andra starkt låggallrats. Ytan 59 slut- 
ligen är för närvarande omkring 115 år och har ända till sista revisio- 
nen lämnats orörd, om man bortser från en mycket svag låggallring vid 
ytans anläggning. År 1916 genomgicks den emellertid med en kraftig 
ljushuggning. Inom ytorna äro provstammar uttagna till antal växlande 
mellan 30 och 70 st. Någon fara för att de utvalda provstammarna ej 
skola på lämpligt sätt representera bestånden finnes ej. Särskilt å 58: I 
och II samt 57 äro träden så gott som helt likformiga. Vid de föregående 
gallringarna äro alla abnorma stammar redan uttagna. Det relativt goda 
utrymmet i beståndet har dessutom medfört en synnerligen god kron- 
utveckling.  Å ytan 39 är naturligtvis risken större. Som emellertid 
ungefär halva stamantalet här uttogs, bör möjligheten att erhålla goda 
provstammar varit rätt stor. 
Å ytan 58: I äro följande mätningar utförda: 
KERO st. provstammar är diameter och bark uppmätt vid varje meter, 
och formpunkten bestämd. 
Å 37 stående stammar är barken uppmätt vid brösthöjd. 
Å samtliga 254 stående stammar är formpunkten bestämd av tre olika 
personer vid skilda tillfällen. 
Å samtliga stammar är dessutom höjden uppmätt med HÖNIS höjdmätare 
samt diametern vid 6 m mätt med LÖF'S stångklave. Liksom vid 
brösthöjdsmätningen har 6-meterdiametern mätts från två sidor. 
Sammandragna I diameterklasser om en cm. återges resultaten av dessa 
mätningar i tab. I. 
Ur denna sammanställning kan man i någon mån bedöma, hur nära 
de utvalda provstammarna ansluta sig till beståndet. Som synes, skulle 
man möjligen kunna spåra en något lägre höjd hos provstammarna än 
hos beståndet. Kurvorna för 6 meters diameter sammanfalla så gott 
som fullständigt, möjligen med någon dragning uppåt för måtten från 
provstammarna. Dessa två omständigheter skulle således antyda en 
något högre formklass hos dessa. Å andra sidan synes emellertid form- 
punktskurvorna ange något lägre formklass för provstammarna. Båda 
avvikelserna äro emellertid obetydliga. Största skillnaden bör man ju 
kunna vänta i fråga om formpunkten. Skillnaden borde emellertid bli sådan, 
att de utgallrade stammarna visade högre formpunkt än de kvarstaå- 
ende. Det troliga är därför, att provstammarna fullt ut representera be- 
ståndet. 
