220 L. MATTSSON. 
erhölls även mellan provstams- och beståndsformklasserna. Införes denna 
korrektion, sjunker medelvariationen till + 2,, E. Med noggrann känne- 
dom om stamformen bör man således ej behöva räkna med större medelfel 
än + 3 E d.v.s. ett minimifel av + 10 E. Detta värde gäller naturligtvis 
endast, då mätningar äro utförda a varje meter av stammen upp till 7 
å 8 m. Betydligt större variationer erhållas, om endast en eller möjligen 
två mätningar utföras såväl vid 6 m som vid brösthöjd. Utföres å värt 
material en korrelations- och variationsberäkning under den förusättningen, 
att brösthöjdsmåttet erhållits genom 3 åa 4 mätningar vid 1,3 m, Ö-m:s- 
måttet däremot som medeltal av mätningar vid 3,, och 6,s m, erhålles 
en korrelationsfaktor av + 0,359 och en medelvariation av + 35,6 E. Fel- 
möjligheterna bli således betydligt större. Genom tillräckligt antal mät- 
ningar kan emellertid alltid gott resultat erhållas. 
Formklassbestämning med hjälp av formpunkt. 
Vi övergå till de å ytan verkställda formpunktsmätningarna. Dessa 
utfördes, som förut nämnts, av tre skilda personer, i tabellerna beteck- 
nade med I, II och II '. Ingen som helst överläggning har förekom- 
mit, utan har var och en utfört formpunktbestämningen på egen hand. 
Dessutom kanske bör påpekas, att något egentligt samarbete mellan för- 
rättningsmännen ifråga om formpunktsbestämning ej förut ägt rum. De 
erhållna serierna äro således fullt oberoende av varandra. Någon ömse- 
sidig paverkan har ej förekommit. 
En blick å tabell 1 ger vid handen, att de olika förrättningsmännens 
medelformpunkter för de olika dimensionsklasserna regelbundet skilja sig 
at med så gott som konstant belopp och detta så, att formpunkt I ligger 
c:a 2 Fe” högre än formpunkt II, formpunkt III däremot faller regelbun- 
det emellan I och II med en dragning nedåt mot II. Men detta för- 
hållande framträder icke endast i medeltalen. Nästan lika skarpt kan 
det iakttagas å de enskilda stammarna, såsom framgår av tab. 7. Denna 
omfattar samtliga stammar inom diameterklass 22. 
Som synes äro variationerna mycket obetydliga. Differenserna mellan 
serie I och serierna II och III äro så gott som genomgående negativa 
och likaså differenserna mellan II och III övervägande positiva. Tydli- 
gen förefinnes en systematisk skillnad mellan de tre olika serierna. Be- 
räknas denna som medeltalet av differenserna, erhåller den ett värde av 
— 1,9, + 0,9, + 1,0 Fe för resp. I—II, II—III och III—1I. Dessa värden be- 
t (I: Författaren. 
II: Kronojägare MELLSTRÖM, Skogsbiträde vid Statens skogsförsöksanstalt. 
III: Kronojägare HENRIKSSON, ; 
” Fe = en formpunktsenhet, d. v. s. en procent av stammens höjd. 
