4 L. MATTSSON. 
Vid sammanställning av de olika försöksytornas medelformklasser efter 
åldern visade det sig, att formklassen stiger jämnt med åldern enligt 
följande utjämnade serie: 
VANTGIET: SAG annen. bårtd ense göt er 30. 00- 100 120 
Medelformklass ?/3g .....nnnn... JO2 TAG 1734. 750 
Medelvariationen kring denna serie är endast + 1,5 E.! Detta gäller 
dock endast fullslutna (»normala») bestånd. Möjligt är emellertid, att 
liknande serier skulle kunna uppläggas för bestånd av skilda slutenhets- 
grader. Otvivelaktigt skulle de i så fall vara till stor nytta vid mera 
approximativa beståndsuppskattningar. 
Inom bestånden växla emellertid formklasserna betydligt. Medelvaria- 
tionen håller sig i allmänhet omkring +4 E, motsvarande en maximivaria- 
tion av + 12 eller en variationsvidd av 24 E. För att nedbringa 
maximifelet a ett bestånds medelformklass till exempelvis + 2 E skulle 
således erfordras ett provstamsmaterial av 36 stammar under förutsätt- 
ning att formklassens verkliga värde kan bestämmas a dessa stammar. 
Undersökningarna rörande noggrannheten vid olika metoder för form- 
klassbestämning ha givit följande resultat: 
Å försöksytan 381 erhölls genom stångklavning vid 6 meter å samt- 
liga stammar efter JONSONS avsmalningstal en formklasserie 1,; E-lägre 
än den åa provstammarna genom avläsning å grafisk teckning erhållna. 
Som variationerna i formklass å denna yta nå ett maximum av +9,o E, 
och följaktligen det möjliga medelfelet å medeltalet av 48 stammar 
kan uppgå till ungefär 1,; E, måste överensstämmelsen anses fullständig, 
särskilt om man observerar, att en bestämning av formklassen å prov- 
stammarna efter 6-metersmåtten likaledes gav för lågt värde. Skillnaden 
blev här 1,0 E. Den möjligheten finnes därför, att skillnaden kan bero 
på en stamform, som något avviker från JONSONS serier. 
En undersökning över felmöjligheterna vid formklassbestämning efter 
6-metersmätning å sektionerade stammar gav ett medelfel av +3,1 E 
pr stam. För att nedbringa det tänkbara maximifelet åa en enligt denna 
metod bestämd medelformklass till exempelvis + 2E skulle således 
erfordras ett provstamsmaterial av 26 stammar. Tager man vidare i 
betraktande felmöjligheterna vid uttagandet av provstammar, skulle, om 
formklassens medelvariation liksom förut sättes till 4 26, ett provstams- 
material av 357 stammar erfordras för att uppnå samma säkerhet å be- 
ståndets medelformklass. Inskränkas mätningarna till två mått vid 6 m 
och 3 a 4 vid brösthöjd i och för bestämmandet av rotansvällningen, 
fordras för uppnåendet av samma noggrannhet ungefär 110 provstammar. 
VE — en formklassenhet, d. v. s. en procent av brösthöjdsdiametern. 
