256 RIKSSKOGSTAXERINGEN. 
sönderdelats, hade emellertid den, som lämnat det sämsta resultatet, ett högsta möjligt fel 
av 4,79 2 på skogsmarksarealen, vilket även av professor Hesselman i ett föredrag i ämnet 
inför Svenska skogsvårdsföreningen framhållits. 
Skogsvärdsstyrelsen i Västernorrlands län har likaledes icke angivit några sakskäl för sin 
tveksamhet att våga med någon grad av säkerhet vitsorda den föreslagna metodens tillför- 
litlighet men har heller icke ansett sig kunna bestrida sannolikhetsberäkningens tillämplighet 
ifråga om skogsuppskattning. Då skogsvårdsstyrelsen därvid icke ställt sig direkt avvisande 
emot en rikstaxering utan fastmera ansett densamma väl motiverad, under förutsättning att 
vägande invändningar beträffande metodens användbarhet icke kunna framställas, finner 
domänstyrelsen, under hänvisning till vad ovan sagts, skäl icke föreligga till ett bemötande 
av vad skogsvårdsstyrelsen anfört. 
Av övriga myndigheter hava endast skogsvårdsstyrelserna i Kalmar läns södra och Örebro 
läns skogsvårdsområden samt Västerbottens läns hushållningssällskaps förvaltningsutskott ut- 
talat från kommissionens förslag väsentligt avvikande meningar, men då dessa antingen för- 
ordat lokalt undantag från föreslagen taxeringsmetod eller ock tillfälligt uppskov med arbetets 
påbörjande, utan att de principiellt haft något att invända mot en rikstaxering, får domän- 
styrelsen senare återkomma till granskning av deras yttranden. 
Sedan domänstyrelsen sålunda uttalat sin anslutning till de skäl, som anförts för en riks- 
taxering, vill styrelsen något ingå på de härmed sammanhängande frågorna, rörande inom 
vilken tidrymd taxeringen lämpligen bör kunna slutföras samt var och när densamma bör 
påbörjas. 
Beträffande förstnämnda fråga har kommissionen framlagt tvenne alternativa förslag jämte 
kostnadsberäkningar, det ena avseende taxeringens fullbordande inom 10, det andre inom 
6 år, i vilken tid i båda fallen inberäknats två år efter taxeringens avslutande å marken 
för materialets fortsatta bearbetande å räknebyrån, och hava kostnaderna förslagsvis beräk- 
nats till respektive 818,000 och 843,600 kronor. Det senare alternativet har förordats såväl 
av kommissionen som av samtliga myndigheter, vilka yttrat sig i denna speciella fråga. 
Ehuru domänstyrelsen nogsamt beaktar och erkänner de stora fördelar, som bliva en följd 
av taxeringsarbetets utförande på möjligaste korta tid — detta ej mindre med hänsyn till 
jämförelsemöjligheterna inbördes mellan det under rikstaxeringens fortgång från skilda trakter 
och tider erhållna materialet samt detta materials jämförelse med det efter Värmlandstaxe- 
ringen redan förefintliga, än även och framför allt genom den större skogspolitiska och 
ekonomiska betydelse, som ovedersägligen genom ett snabbare utförande kan utvinnas — 
ställer sig styrelsen likväl tveksam inför möjligheten av taxeringens genomförande å marken 
under den korta tiden av fyra år, särskilt med hänsyn till rådande brist på för arbetets ut- 
förande kompetenta förrättningsmän, vilken brist förvisso även kommer att göra sig gällande 
ännu åtskilliga år framåt. 
Med föranledande härav finner styrelsen lämpligt framlägga ett kompromissförslag av- 
seende taxeringsarbetets utförande å marken under loppet av 6 år, vartill då även i detta 
fall skulle komma räknebyråns fortsatta verksamhet under två år efter utarbetenas fullbor- 
dande. Utgående från de av kommissionen verkställda kostnadsberäkningarna för 4 och 8 
är, vilka beräkningar dock icke synas styrelsen fullt enhetligt uppställda eller jämförbara, 
varför styrelsen anser sig böra senare återkomma till granskning av desamma, skulle enligt 
styrelsens alternativ taxeringskostnaderna ute å marken belöpa sig till 461,000 kronor samt 
räknebyråns utgifter beräknade efter medeltal mellan nyssnämnda tvenne kostnadsförslag till 
354,300 kronor förutom engångsutgiften 15,500 kronor, d. v. s. totalkostnaden skulle i detta 
fall utgöra 830,800 kronor att fördelas med något olika belopp under 8 års tid, vilket 
givetvis innebure en avsevärd lättnad för statskassan i förhållande till en utgift av 843,600 
kronor fördelade på 6 års tid. Under förutsättning att styrelsens förslag vunne tillämpning, 
skulle dessutom antalet taxeringsledare i detta fall enligt ovanstående beräkningsgrund kunna 
nedbringas från 20 till endast 13 stycken, varigenom utsikterna till arbetets bättre kvalitativa 
utförande synas bliva större. 
Frågan om inom vilket län taxeringen lämpligen skulle taga sin början, har åtskilligt 
dryftats såväl i avgivna yttranden som ock bl. a. i en av Svenska skogsvårdsföreningen i 
december 1914 anordnad diskussion angående den föreslagna rikstaxeringen. Härvid hava 
förnämligast trenne synpunkter hävdats, dels taxeringens påbörjande i Norrland och fort- 
skridande söderut, dels en diametralt motsatt uppfattning, dels ock slutligen att landets skogs- 
förråd i dess helhet skulle på en gång lämnas under inventering. Detta sistnämnda förslag 
anser styrelsen böra falla till följd av den ökade svårighet att övervaka arbetet, som genom 
en sådan arbetssplittring åsamkas föreståndare och assistenter till följd av vidsträcktare resor 
ävensom därföre, att det för räknebyråns vidkommande torde vara lämpligast att ett mera 
