RIKSSKOGSTAXERINGEN. 257 
koucentrerat material redan från början må kunna disponeras för bearbetningen. Det synes 
styrelsen vidare vara av betydelse, att taxeringsarbetet tidigast slutföres inom vissa län, som 
befinnas hava största behov av dylik utredning, varigenom ett verkligt resultat förr ernås 
för dessa, än om arbetet samtidigt bedrives över hela linjen. Till stöd för uppfattningen 
om taxeringens påbörjande i Norrland har bland annat anförts, att klarhet härigenom skulle 
kunna vinnas om berättigandet av det starka avverkningsintresset i Norrland, representerat 
av en del större skogsägare, jämfört med det mera konserverande statsintresset, ävensom att 
tyngdpunkten av intresset måste anses förlagd till de norrländska länen såsom de för när- 
varande ojämförligt mest skogsproducerande i landet. Utan att vilja förringa värdet av en 
i förhand skeende inventering i Norr- och Västerbottens län, rörande vilka onekligen för 
närvarande de skilda skogspolitiska och nationalekonomiska uppfattningarna brytas som 
skarpast, vill styrelsen dock erinra, att de norrländska skogarnas virkeskapital till följd av 
forcerade avverkningar nu årligen undergå betydande växlingar, varföre det kan itfråga- 
sättas, huruvida icke vid den slutliga bearbetningen av materialet från samtliga län ett så 
nyvunnet resultat som möjligt borde föreligga från förenämnda landsdelar, helst om den 
förslagna avverkningsstatistiken vid sitt genomförande skulle visa sig mindre tillförlitlig. 
Vidare skulle nuvarande abnorma åldersklassförhållanden i Norrland, om förrättningen sist 
förelades dit, och under tiden i huvudsak övermogen skog uttages, i någon ringa mån hinna 
närmas mot normalare fördelning. Styrelsen har nämligen den uppfattning, att ju mera 
normal skogen är vid inventeringstillfället, dess bättre lämpar det sig att lägga det vunna 
resultatet till grund för en under längre tid giltig avverkningspolitik. Till stöd för upp- 
fattningen om lämpligheten av undersökningens påbörjande i landets mellersta eller södra 
delar ha i övrigt åtskilliga skäl anförts, bl. a. att inventeringen syntes först böra förläggas 
till sådana ställen i vårt land, där trävarorna stode högst i kurs, och där tillväxten samtidigt 
vore god. Vidare vill styrelsen erinra, att en avsevärd del av Norrlands statsskogar redan 
äro inventerade eller äro föremål för skogsuppskattning, och att sålunda nu en fastare grund 
för avverkningsbeloppets bestämmande beträffande dessa skogar finnes, varförutom fixerande 
av detta belopp i Norrland till följd av den rika tillgången på skog, som från rent ekono- 
misk synpunkt bör snarast avverkas, icke är enbart eller ens närmast beroende av känne- 
domen om det totala virkesförrådet utan fast mera av marknadens ekonomiska läge, till- 
gången på skogspersonal, arbetarförhållanden o.d. 
Vad ytterligare angår frågan om tidpunkten för taxeringsarbetets påbörjande torde denna 
vara nära förbunden med frågan om avverkningsstatistikens ordnande, d. v. s. det gäller 
främst att klargöra, huruvida avverkningsstatistiken kan utföras oberoende av taxeringsarbetet 
eller om beräkningsgrunderna för densamma måste redan dessförinnan i detalj utformas och 
eventuellt till sin lämplighet praktiskt avprovas. Betydelsen av en ordnad avverknings- 
statistik har från många håll skarpt betonats, dock utan att någon fullt tillförlitlig metod för 
frågans lösning kunnat framläggas. Sedan kommissionen oförbehållsamt erkänt, att den vid 
Värmlandstaxeringen provade metoden att genom räknande av stubbarna i taxeringslinjerna 
söka svar på frågan om avverkningens storlek under året närmast före taxeringsarbetets ut- 
förande helt strandat på praktiska svårigheter, bland annat svårigheten att skilja mellan 
äldre och nyavverkade stubbar samt på grund av taxeringsytans i detta fall för ringa areal, 
återstår, utom ett likartat förslag från kommissionens sida om stubbräkningens koncentrerande 
till större likformigt fördelade provytor, i huvudsak endast ett förslag till frågans lösning, 
nämligen det av statistiska kommittén väckta, att skogsaccislängderna skulle användas och 
bearbetas för utrönande av förhållandet mellan avverkat och för accisdeklaration uppmätt 
virke, samt att frågan om uppskattningen av husbehovsvirket skulle fastställas genom lokal- 
undersökningar. De svårigheter, som göra sig gällande även vid denna metods tillämpande 
i praktiken, bland annat till följd av accislängdernas ofullständighet, svårigheterna att be- 
räkna i skogen kvarlämnat avfallsvirke och bortgången av självgallringsvirke m. fl. faktorer, 
hava av såväl kommissionen själv som skogsinstitutets lärarekollegium m. fl. understrukits, 
och synes det styrelsen med anledning härav vara av yttersta vikt att en grundlig utred- 
ning i frågan åstadkommes på möjligast korta tid och redan innan taxeringsarbetet påbörjas, 
enär man eljest helt frånhänt sig den eventuella möjligheten att för rimlig kostnad hämta 
användbara relationstal i skogen i samband med taxeringen. Styrelsen anser alltså, att nu 
föreliggande angelägenhet bör tillmätas sådan betydelse, att avverkningsstatistikens genom- 
förande bör vara till sina huvuddrag ordnat och bestämt, innan eller åtminstone samtidigt 
som beslut fattas angående rikstaxeringen. Skall nämligen rikstaxeringens resultat kunna 
fullt utnyttjas och dess värde även för framtiden bliva beståndande, är det enligt styrelsens 
förmenande oeftergivligt, att samtidigt med skogstaxeringen jämväl avverkningens storlek 
inom landet utrönes på ett så vitt möjligt rationellt och tillförlitligt sätt. Endast härigenom 
17. Skogsvårdsföreningens Tidskrift 1917. 
