RIKSSKOGSTAXERINGEN. 259 
hållande synes emellertid icke utesluta, att den av skogsvårdsstyrelsen påbörjade taxeringen 
samtidigt fullföljes. 
Ett andra från linjetaxeringsmetoden avvikande förslag, vilket framlagts av Västerbottens 
läns hushållningssällskaps förvaltningsutskott, går i huvudsak ut på bearbetande av i indel- 
ningsplaner och uppskattningshandlingar redan förefintligt siffermaterial och det därvid vunna 
resultatets tillämpning på likartade icke taxerade skogar. Ehuruväl stora besparingar i eljest 
erforderligt anslag genom ett sådant förfaringssätt utan tvivel kunna vinnas, anser sig styrel- 
sen böra avstyrka denna metods användande icke mindre på grund av ovan anförda likfor- 
mighetsskäl än även på grund av metodens mindre tillfredsställande karaktär, och vill sty- 
relsen härvid åberopa den till synes berättigade kritik av.metoden, som framkommit i det 
av styrelsen för skogshögskolan och statens skogsförsöksanstalt avgivna yttrandet. Ett lik- 
nande försök att på indelningshandlingar och övrigt förefintligt siffermaterial bygga en skogs- 
statistik, omfattande areal Sch KNDikDassa samt delvis även ålders- och bonitetsfördelning 
ifråga om vissa kategorier statsskogar inom de fem södra överjägmästaredistrikten i riket, 
har verkställts genom de av chefen för Kungl. jordbruksdepartementet tillkallade skogssak- 
kunniges för södra och mellersta Sverige försorg, vilken utredning åtföljer dessas nyligen 
utkomna betänkande. Enligt vad styrelsen har sig bekant, har emellertid så stora svårig- 
heter mött vid denna statistiks upprättande, att resultatet må betraktas såsom i hög grad ap- 
proximativt, ehuruväl just för dessa skogar i regel noggranna indelningsplaner finnas upp- 
rättade. Att emellertid på kammaren med stöd av stundom i vissa hänseenden ofullständiga 
äldre indelningshandlingar uppskatta det nuvarande tillståndet hos en för ett tiotal år eller 
längre tillbaka indelad skog och då bland annat vidtaga jämkningar i angiven kubikmassa, 
åldersklassfördelning m. m., är ingalunda en lätt uppgift, varjämte för skogar, där indelnings- 
handlingar saknats, distrikts- och revirmedeltal eller annan proportionering måst tillämpas 
utan att möjlighet funnits att bedöma, i vilken mån från andra skogar hämtat siffermaterial 
kunde anses representativt för de icke indelade skogarna. 
Slutligen har Kristianstads läns skogsvärdsstyrelse framställt önskemål om, att vid taxe- 
ringen av vissa delar av länet samma metod, som för Malmöhus län föreslagits, skulle 
komma till användning, d. v. s, att markfördelningen skulle utrönas ej genom taxering utan 
genom beräkning efter förefintliga kartor. Domänstyrelsen anser emellertid, att de av skogs- 
vårdsstyrelsen anförda skälen för tillämpande av olika taxeringssätt inom skilda delar av 
länet äro mindre vägande i jämförelse med därmed förenade olägenheter, varföre styrelsen 
icke anser, att desamma böra motivera ett frångående av kommissionens förslag. 
Domänstyrelsen får, efter att sålunda hava kritiserat de framlagda förslagen till helt eller 
delvis frångående av linjetaxeringsmetoden, ingå på frågan om taxeringsenheternas omfatt- 
ning. Härvid hava olika meningar gjort sig gällande, i det att yrkanden framställts, dels 
på sammanslagning av vissa av Köra missionen förordade enheter under gemensam taxering 
ock en uppdelning av taxeringsenheterna i mindre områden. Sålunda har Östergötlands 
läns skogsvårdsstyrelse ansett, att landet skulle uppdelas i endast fyra taxeringsområden, 
valda med hänsyn till av likartade förhållanden betingad gemensam skogslagstiftning. Oaktat 
den stora besparing i taxeringskostnaderna, av skogsvårdsstyrelsen beräknad till ej mindre 
än omkring 200,000 kronor, som genom detta tillvägagångssätt skulle uppstå, håller domän- 
styrelsen i likhet med kommissionen före, att ett särskiljande av de olika länen vid rikstaxe- 
ringen från statistisk synpunkt och även i övrigt har ett icke oväsentligt värde, varföre sty- 
relsen icke kan förorda den sålunda ifrågasatta sammanslagningen. Det är också givet att, 
såsom styrelsen för skogshögskolan och statens försöksanstalt framhållit, ju större taxerings- 
enheten bestämmes, desto svårare blir det att bevisligen fastslå, vilken utvecklingsriktning 
skogshushållningen tenderar att taga, varförutom från olika håll i tal och skrift framhållits 
den för bedömande av resultatet av skogsvårdsstyrelsernas verksamhet stora betydelsen av 
en länsvis utförd inventering. 
Någon framställning i samma riktning som Östergötlands läns skogsvårdsstyrelses nu ifråga- 
varande har ej heller i övrigt framkommit, utan hava fastmer övriga myndigheter, som ej 
ansett sig kunna förorda kommissionens förslag uwull taxeringsenheter, i stället äskat en ytter- 
ligare uppdelning av taxeringsområdena. Då Norrbottens läns hushållningssällskaps förvalt- 
ningsutskott därföre motsatt sig gemensam taxering av Norr- och Västerbottens län, finner 
sig domänstyrelsen böra tillstyrka, att dessa län behandlas såsom skilda enheter såväl på 
grund av ovan angivna som de av förvaltningsutskottet anförda skäl. Tillika får styrelsen i 
detta avseende framhålla, att kommissionen endast påvisat, det ingen svårighet förefunnes att 
— för vinnande av säkrare resultat — behandla dessa två län som en enhet, om samma 
linjetäthet och samma linjeriktning tillämpades inom båda länen, varföre även komissionen 
sålunda primärt synes hava utgått från den förutsättningen, att vartdera länet taxerades som enhet. 
