260 RIKSSKOGSTAXERINGEN 
En uppdelning i taxeringsenheter även inom länen eller oberoende av landets administra- 
tiva indelning har föreslagits av bland andra Jämtlands läns skogsvårdsstyrelse, som hem- 
ställt, att inom Dalarne och de norrländska länen, undantagandes Gävleborgs län, högre, 
närmare fjällen belägna och lägre belägna områden vid taxeringen behandlades var för sig, 
samt av skogsinstitutets lärarekollegium, som önskat att de större flodområdena i Norrland 
behandlades såsom skilda enheter ävensom att skogstillgångarna i viss mån uppdelades efter 
äganderättsförbållandena, varjämte vid svenska skogsvårdsföreningens möte den 5 december 
1914 även lämpligheten av vissa flodområdens behandling som taxeringsenheter utförligt 
dryftats. De skäl, som för samtliga dessa synpunkter anförts, synes styrelsen onekligen vara 
i sig själva berättigade och förtjänta av all uppmärksamhet, därest icke hänsyn måste tagas 
därtill, att taxeringsenheternas förminskning givetvis vid bibehållande av nu föreslagna taxe- 
ringsprocenter komme att förorsaka ett mindre säkert resultat eller ock genom taxationspro- 
centens höjning avsevärt ökade kostnader komme att drabba statsverket. Då emellertid kost- 
naden synes — särdeles under nuvarande förhållanden — böra hållas inom angiven ram, 
förefinnes icke möjlighet att tillgodose alla de önskemål, som helt naturligt uppställa sig vid 
planläggandet av ett sådant företag i stort som rikstaxeringen. Möjlighet synes också före- 
finnas att sedermera bearbeta det insamlade taxeringsmaterialet för besvarande av förenämnda 
spörsmål. 
Enligt vad påvisats kan nämligen det vid taxeringen vunna materialet bearbetas för snart 
vilket område som helst, förutsatt nämligen att det specialundersökta områdets storlek i för- 
hållande till taxationsprocenten är tillräckligt för erhållande av ett fillfredsställande resultat. 
Så t. ex. påpekade ledamoten i kommissionen, skogschefen för Uddeholms aktiebolag Henrik 
Petterson vid Svenska Skogsvärdsföreningens förenämnda möte, att kommissionen i förslaget 
till riksinventering gått längre än vid Värmlandstaxeringen i sin strävan att möjliggöra ny- 
bearbetningar av det insamlade materialet efter de mest växlande synpunkter. Och dock har 
det vid Värmlandstaxeringen insamlade materialet kunnat ligga till grund för en på enskild 
bekostnad utarbetad redogörelse över skogstillståndet i Värmlands län på mark i bolags ägo 
i jämförelse med skogstillståndet på annan mark, varvid för ändamålet tillräckligt noggranna 
resultat kunnat erhållas. En bearbetning av det vid den föreslagna rikstaxeringen insamlade 
materialet i denna eller annan riktning kommer att bliva lättare, enär det vore meningen, 
att varje provträds plats i linjesystemet skulle antecknas, så att man alltid skulle vara i stånd 
att efteråt utplocka de provträd, som föllo inom varje å kartan uppdragen gräns. 
Då sålunda en länsvis utförd taxering icke lägger hinder i vägen för till flodområden, 
äganderättsförhållanden, markens geologiska beskaffenhet o. d. knutna specialundersökningar, 
får domänstyrelsen hemställa, att rikstaxeringen utföres med hänsyn till landets administrativa 
indelning i län, och att sedermera erhållet material, där så befinnes önskvärt och i den mån 
resultatets sannolika fel medgiver, specialundersökes i olika riktningar. Framställning synes 
dock i varje särskilt fall böra hos Eders Kungl. Maj:t göras om täckande av för dylika spe- 
cialundersökningar erforderliga kostnader, förrän undersökningarna sättas i gång, på det att 
Eders Kungl. Maj:t må bliva i tillfälle pröva, huruvida statens mellanträdande härvid synes 
motiverat. 
Även ifråga om taxeringsprocenten har kommissionens förslag rönt kritik från vissa myn- 
digheter, i det att såväl Blekinge läns skogsvårdsstyrelse som Norrbottens läns hushållnings- 
sällskaps förvaltningsutskott yrkat på en minskning av taxationslinjeavståndet med åtföljande 
ökning av taxationsytan, skogsvårdsstyrelsen ifråga om Blekinge län, förvaltningsutskottet 
ifråga om området för de stora lappmarkssjöarna i Norr- och Västerbottens län. Vad Ble- 
kinge län beträffar, anser domänstyrelsen, att de av skogsvårdsstyrelsen anförda skälen moti- 
vera en taxering av detta läns skogar till högre procent, än av kommissionen föreslagits, 
för erhållande av ett säkrare resultat, varföre domänstyrelsen finner sig böra biträda skogs- 
vårdsstyrelsernas förslag, helst som kommissionen framhållit, att den gjorda kostnadsberäk- 
ningen vore så rymligt tilltagen (se sid. 222 i betänkandet), att man för denna summa borde 
kunna påkosta de sydligaste länen en något noggrannare taxering än som ifrågasatts. Där- 
emot kan styrelsen icke finna det erforderligt att, såsom Norrbottens läns hushållningssäll- 
skaps förvaltningsutskott föreslagit, tillämpa större linjetäthet inom det område av Norr- och 
Västerbottens län, där de stora lappmarkssjöarna äro belägna, helst som den föreslagna linje- 
tätheten enligt kommissionens utredning även för denna del synes vara tillräcklig. 
Åtskilliga detaljundersökningar hava vidare ansetts böra utföras i samband med den före- 
slagna rikstaxeringen, bland annat utredning till huru stor del de svenska mossmarkerna 
vore för skogsbörd avdikade, och i vilken omfattning de kunde genom torrläggning göras 
produktiva ävensom undersökning av omfattningen av de i följd av mäktigheten hos det 
oförmultnade vitmosselagret absolut improduktiva mossmarkerna, En utredning i förra fallet 
