SKALL STATEN DRIVA SÅGVERKSRÖRELSE? 293 
bättre än för små. Den enhetlighet 1 produktionen, som följer med ett större 
verk, kan aldrig ernås genom sammanslagning av produkterna från flera 
mindre. Och för en större tillverkning kan anskaffas bättre och kunnigare 
försäljare än för en mindre. 
En annan omständighet, som är av stor vikt vid bedömandet av frågan 
om sågverksanläggningar i allmänhet, är på vad sätt och med vilket ekono- 
nomiskt resultat sågavfallet kan tillgodogöras. Denna fråga är mycket stor 
och får betraktas icke minst ur nationalekonomisk synpunkt. Det avfall, som 
uppstår vid sågningen, utgöres till betydande del av bränsle, Jag har förut i 
en uppsats i denna tidskrift, häft. 6—7 1916, haft tillfälle anföra, vilken be- 
tydande roll det spelar, huru detta bränsle kan utnyttjas. Det är sålunda 
mycket viktigt att för ångdrift med sågverksavfall använda modernaste och 
mest bränslebesparande maskiner, varigenom en avsevärd del av bränslet kan 
frigöras och komma till användning för andra ändamål. Helt naturligt är, 
att ju mera sågverksrörelsen splittras på många små verk, dess svårare blir 
det att åstadkomma hushållning med bränslet. En liten anläggning med kort 
sågningstid och förhållandevis obetydlig omsättning tål icke samma byggnads- 
kostnader för sitt kraftverk som en större dylik med uthållig drift och stor 
omsättning. Det kan visserligen härvid anföras, att överskottsbränslet från små 
sågverk. kan sammanföras till förbrukningsplatsen och därigenom komma till 
nytta. Men sådan transport blir dyrbar och besvärlig. 
Av det här anförda vill jag draga den slutsatsen, att frågan, huruvida såg- 
verksdrift å statens skogar i allmänhet är lönande, icke är besvarad genom an- 
förande av mer eller mindre tillfälliga resultat från redan befintliga sågverk. 
Innan man med bestämdhet påstår, att statens sågverksdrift är ur ekonomisk syn- 
punkt att förorda, måste frågan grundligare undersökas. Och därvid måste 
större synpunkter läggas på densamma, än vad herr W. i sin uppsats gör, 
även om man frånser de allvarliga teoretiska invändningar, som äro att göra 
emot en statlig industriell drift i allmänhet. 
OTTO HELLSTRÖM. 
Om samarbete mellan skogsvårdsnämnderna i Norr- och Väster- 
bottens län och de år 1916 tillsatta skogsingenjörerna inom 
samma läns kustland. 
Vid senaste sammanträde med överjägmästarna inför Kungl. Domänstyrelsen den 
6— 11 november 1916 hade såsom överläggningsämne uppställts följande fråga: 
» Vilka åtgärder böra iakttagas för att dels göra skogsingenjörernas arbete 
mera omväxlande och intresseväckande än den dagliga utsyningen av »under- 
målig» skog, dels bereda skogsvårdsnämnderna möjlighet att under därför 
lämplig årstid erhålla biträde av skogsingenjörerna för anordnande och kon- 
trollerande av skogsvårdsåtgärder, för vilkas utförande nämnderna anvisat anslag?» 
Dels av inledaren och dels i övrigt under diskussionen gjordes en del ut- 
talanden i frågan, varvid enligt referat i denna tidskrift häfte 1 sid. 105 bland 
annat yttrades: 
att någon instruktion för skogsvårdsnämnderna icke funnes, 
