SKOGSBRUKETS ORGANISATION. 2 
= 
TT 
Vi antaga vidare 
1) att 5 2 å nedlagt kapital beräknas; 
2) att medelpriset per har produktiv skogsmark är 200 kronor; 
3) att nettomedelavkastningen per har produktiv skogsmark är 12 kronor; 
och kunna då med antagande, att det sökta områdets storlek är har, göra 
följande kalkyl, 
3500 +F I 2000= 12 Xx 
IOO 
administra- ränta åa nedlagt skogs- 
tionskost- kapital brukets av- 
nader kastning 
vilken ger oss 
Hi = 1, So har. 
Genom den rationella vården uppdrives avkastningen, vilket ju motiverar en 
sänkning av ovanstående siffra till, låt oss säga c:a 1,500 har. Jag tror siffran 
är ganska normal. En skogvaktare bör kunna utföra ett gott arbete på den 
arealen. 
I Sveriges land finns det många skiften, uppdelade mellan flera delägare, 
som äro av den storleken och större. Jag tror, som nämnt, att det skall bliva 
mycket svårt, mycket krångligt och mycket dyrt att genom ägoutbyte få till 
till stånd lämpliga områden för de skogsbruksdrivande skogsägarna. 
Ett annat sätt synes mig ligga närmare till hands, som jag här vill fram- 
lägga till begrundande. Delägarna bilda en ekonomisk förening, som har till 
uppgift att till medlemmarnas bästa handhava skogsskötseln och vad därtill 
hörer å skiftet. Arvodet till föreningens ordförande, som därjämte är »skogs- 
chef», samt bevakarens lön gäldas av medlemmarna med mot deras arealer 
proportionella belopp, övriga gemensamma kostnader, såsom arbetarebostäder, 
baracker, vägbyggnader, verktyg likaså. Med ett icke alltför inkrånglat rapport- 
system bör bevakaren tydligt och klart kunna uppgiva kultur-, diknings- m. fl. 
kostnaders fördelning på olika markägare. 
Fördelarna ligga i öppen dag. Tänk på »gångmattorna» i Norrland! Ge- 
nom detta förfaringssätt beredes oss möjlighet att göra en dikning, som förut 
kanhända varit praktiskt outförbar. Låt oss taga ett annat exempel! Del- 
ägarna äro tio stycken. Var och en har trakthuggit. Var och en vill natur- 
ligtvis kultivera sina hyggen. Tio skogvaktare komma dragande, de släss om 
folket, driva kanhända upp priserna. Folket nekar, det är så långt att gå. Skog- 
vaktaren svarar, att inte kan bolaget bygga en barack på ett så litet skifte. 
Men då säger jag: vad inte 10 kunna göra, det kan en göra. Om denna 
utmärkta förening kommit till stånd, vore skogvaktaren redan på skogen, en 
gemensam arbetarebarack funnes där. Ingen konkurrens om arbetspriserna. 
Arbetet kunde planläggas så, att det ginge fort och bleve billigt med gemensam 
plantskola, gemensamma verktyg 0. s. Vv. 
Någon tvivlare framkastar det omöjliga i, att konkurrenter skulle samman- 
sluta sig på sätt, som föreslagits. Jag vill då peka på ett analogt företag, 
som prövats i många år — våra flottningsföreningar. Säg mig skillnaden i 
princip! Konkurrenter ha till allas bästa sammanslutit sig för att på ett billigt 
sätt kunna flotta sitt virke. Och här för att på ett billigt sätt få en god skogs- 
vård till stånd, Vem vill ej vara med om det? 
R. WIKANDER. 
