280 LITTERATUR. 
d) Dominans av den ena av föräldrarna (goneoclina hybrider). 
Av förut såsom varieteter eller subvarieteter av pubescens [alba ROTH) upp- 
ställda former befunnos: 
var. forfuosa LEDEBOUR 1 sin mest extrema form en den renaste pubhescens; 
var. carpathica W. et K. en i otaliga former uppdelbar hybrid; 
var. Murithii (GAUD.) GREMLI i en av sina många former, såsom sådan in- 
samlad å focus classicus, en lokalras av pubescens. 
De i Schweiz förekommande björkarna låta gruppera sig sålunda: Ren 
verrucosa |pendula| är allmän och förekommer ända upp i trädgränsen. Ren 
pubescens lalba RoTtH) träffas endast som sällsynt /orfuosa inom Alpernas subal- 
pina delar; alla övriga knotiga alpbjörkar äro av verrucosa mer eller mindre 
påverkad /ortuosa eller Murithii.  Mellanområdenas pubescens-former äro aldrig 
rena. — Frukter av fullständigt normalt utseende av de mest olikartade Betule 
visade sig till högt procenttal slöa. — 65. wverrucosa sätter rikligt med frukt; 
för pollinering skyddade hängen utveckla hundratals till utseendet normala 
frukter. » 
NS 
in. 
Skogsteknologi. 
G. JANKA: Die Härte der Hölzer. Mitteilungen aus dem forstlichen Ver 
suchswesen OÖsterreichs. Häfte XXXIX. <i14 sidor och 4 tavlor. W. 
Erreki fe IWieneno ns: 
Virkets hårdhet har med rätta betecknats såsom en av träets viktigaste 
egenskaper. Dock är det förvånansvärt svårt att klargöra detta begrepp och 
ännu svårare att fastställa de enskilda träslagens olika hårdhetsgrader. TI all- 
mänhet förstår man emellertid med virkets hårdhet det motstånd, som upp- 
kommer, då hårdare föremål än virket självt bringas att intränga i virket. 
Om det nu vore fråga om en likformigt byggd massa, såsom t. ex. ett stycke 
okristalliserad kalksten e. d., skulle bestämningen av virkets hårdhet kunna 
ske ganska enkelt. Men träets fysiska och mekaniska egenskaper, även hos 
virke från ett och samma träslag, variera som bekant rätt avsevärt, beroende 
på ständort, beståndsvård, slutenhet, ålder m. m., vilka förhållanden 1 påfal- 
lande grad bidraga att försvåra generella hårdhetsbestämningar hos virket. 
I Sverige har någon klassificering efter hårdhetsgraden av de olika träslagen, 
baserade på direkta undersökningar, ej blivit gjord. LUNDBERGS hårdhetsklas- 
ser, mycket hårt, hårdare, mjukare och mycket mjukt virke äro från rent språk- 
lig synpunkt olyckligt valda, då komparativer och superlativer av olika ord ej 
lämpa sig för fixerandet av en indelning 1 hårdhetsklasser.! 
I doktor JANnKas avhandling återfinna vi en redogörelse för de viktigaste 
förslag 1 utlandet till hårdhetsindelning av virket. 
I NÖRDLINGERS uppmärksammade arbeten urskiljas åtta hårdhetsklasser, näm- 
ligen stenhårt, benhårt, mycket hårt, hårt, tämligen hårt, ringa hårt, mjukt och 
mycket mjukt trä.” Denne författare uppfattar hårdhetsegenskapen hos virket 
såsom varje motstånd vwvid träets bearbetning. Genom sågningsförsök hava 
1 G, LUNDBERG, Virkets viktigaste egenskaper med hänsyn till dess användning. Skogs- 
vårdsföreningens folkskrifter n:r 35, II. Stockholm 1914. 
? H. NÖRDLINGER, Die technischen Eigenschaften der Hölzer. Stuttgart 1860, 
—;— Die gewerblichen Eigenschaften der Hölzer. Stuttgart 1890. 
