RESEERSÄTTNING ÅT SKOGSPERSONALEN. 287 
I enlighet med detta riksdagens beslut blevo föreskrifter i ämnet av Kungl. Maj:t ut- 
färdade den I juni 1900. 
Genom denna omläggning av dagarvodena till kronojägarna skedde icke någon föränd- 
ring uti bestämmelserna angående respenningar, utan skulle sådana fortfarande utgå med 
100 kronor om året till kronojägarna i de sex norra länen samt i Värmland. 
Nu gällande bestämmelser angående respenningar till skogsstatens personal antogos av 
1908 års riksdag i sammanhang med den lönereglering för skogsstatspersonalen, som av 
sagda riksdag fastställdes för tillämning från 1909 års början. 
Beträffande respenningarna hade redan då från både den förvaltande och bevakande 
skogsstatspersonalens sida framhållits önskvärdheten av reseersättningens utgående enligt 
resereglementet. 1902 års löneregleringskommitté, som erhållit uppdrag att behandla frågan 
om lönereglering vid skogsstaten, uttalade i sitt den 9 mars 1907 avgivna utlåtande, i vad 
detsamma avsåge respenningarna, att rörande alla sådana tjänstebefattningar, av vilkas inne- 
havare fordrades, att de i större eller mindre omfattning skulle vara >på resande fot», ett 
av de svåraste spörsmålen vore, huru gottgörelsen för resorna skulle utgå. Å ena sidan 
måste tillses, att behövliga tjänsteresor ej bleve eftersatta, och ur denna synpunkt hade 
man förordat ersättningens utgående enligt resereglementet. Å andra sidan hade emeller- 
tid denna ersättningsform ansetts i många fall leda till en obehövlig ökning av statens ut- 
gifter, varjämte densamma alltid medförde en hel del arbete med uppsättande av räkningar 
och dessas granskning. Vid övervägande av denna fråga, i vad skogsstaten anginge, hade 
kommittén, med särskild hänsyn till de förändringar, som föreslagits i avsikt att öka möj- 
ligheterna till utövande av kontroll, ansett, att de önskemål, som uppställts för skogsstatens 
verksamhet, kunde vinnas även med bibehållande av då gällande form för tjänsteresornas 
gottgörande. Kommittén fann sig därför böra förorda bibehållandet av de fasta respen- 
ningarna, ehuru med höjning i deras belopp, samt därjämte föreslå den ändring i vad dit- 
tills gällt, att respenningar måtte tillkomma samtliga kronojägare, sålunda även dem i södra 
och mellersta Sverige, fast med olika belopp i olika landsändar. I sammanhang därmed 
föreslog emellertid kommittén, att dagarvodena till kronojägare måtte slopas, samt att det 
icke heller vidare borde förekomma, att kronojägare av allmänna medel erhölle bidrag till 
underhåll av velociped. 
Kommittén framlade därefter fullständigt förslag i fråga om respenningar till olika be- 
fattningshavare, innefattande ändring icke blott i de absoluta beloppen utan även i den då 
gällande gruppindelningen. 
I avgivet yttrande över kommitténs förslag anförde domänstyrelsen, att frågan om ersätt- 
ning för skogsstatens resor, enligt styrelsens mening, kunnat bäst lösas på annat sätt än det 
av kommittén föreslagna. Grundprincipen därvid borde varit, att ersättningen bleve större, 
ju mera tjänstemännen reste och vistades ute i skogarna. Det för skogshushållningen bästa 
borde eftersträvas, utan att detta vare sig ökade eller minskade tjänstemännens nettoinkomst. 
Detta mål borde, fortfor styrelsen, vinnas genom att för varje revir, med avseende åa de 
allmänna skogarnas antal och omfång, bestämdes fasta mindre anslag, avsedda att täcka 
allenast de direkta resekostnaderna, men icke ökningen i levnadskostnaderna under resorna, 
Dessa sistnämnda syntes styrelsen däremot böra ersättas genom ett väl anpassat lågt arvode 
för varje dag, som användes för resor eller för arbeten i skogarna. Ett dylikt system skulle 
kommit att verka rättvist på det sätt, att å ena sidan den flitige ej skulle förlorat på att 
ligga ute i skogarna och å andra sidan den, som mindre vistades ute, ej härpå skulle 
skördat väsentlig vinst. Domänstyrelsen, som icke heller kunnat ansluta sig till kommitténs 
förslag om borttagandet av dagarvodena åt kronojägare, framställde emellertid icke något 
bestämt yrkande gent emot kommitténs förslag. 
Beträffande de av kommittén föreslagna beloppen av respenningarna till de olika be- 
fattningshavarna framlade emellertid domänstyrelsen motförslag, innefattande såväl omgrup- 
pering som höjning av beloppen. Vad särskilt kronojägarna angick, framhöll domänstyrelsen, 
att, därest icke det av kommittén föreslagna maximibeloppet av 200 kronor bleve höjt till 
250 kronor, löneregleringen i en del fall, nämligen där det dittillsvarande dagarvodet upp- 
gått till något avsevärdare belopp, skulle komma att innebära en minskning i nu före- 
varande avseende. 
Med anledning av domänstyrelsens  Halöride rörande lämpligaste grunden för respen- 
ningarnas bestämmande anförde föredragande departementschefen, att i detta fall goda skäl 
syntes kunna anföras för styrelsens uppfattning, då det uppenbarligen vore en styrka hos 
ett avlöningssystem, om detta vore så inrättat, att den utgående avlöningen så nära som 
möjligt rättade sig efter det utförda arbetet. Att han det oaktat funnit sig böra ansluta 
sig till kommitténs förslag, berodde å ena sidan på svårigheten att beräkna, vart ett sådant 
