RESEERSÄTTNING ÅT SKOGSPERSONALEN. 293 
stode, föreslå de jämkningar, som styrelsen kunde finna av omständigheterna påkallade, var- 
vid särskilt torde tagas i övervägande i vad mån en reglering av nu utgående respenning- 
anslag borde ske. 
Vidare framhöll styrelsen, hurusom den ansåge det ofrånkomligt, därest man icke vid en 
reglering av respenningarna av det slag nu förordats, skulle bliva blottställd på överjägmästar- 
assisterter och amanuenser hos domänstyrelsen, att dessas arvoden höjdes i förhållande till 
den förbättring i lönevillkoren, som sålunda skulle komma deras kamrater å reviren, å 
skyddsskogarna och inom skogsvårdsområdena till del. Denna tillfälliga arvodesökning ansåg 
styrelsen icke böra sättas lägre än till 500 kronor årligen för överjägmästarassistenter samt 
till 600 kronor för de skogligt utbildade amanuenserna, att utgå från 1917 års början. 
Sveriges kronojägarförbund har i sin skrivelse av den 15 april 1916, med framhållande 
av nödvändigheten jämväl för kronojägarnas vidkommande av respenningfrågans lösning, därest 
kronojägarna skulle kunna rätt fylla de uppgifter, som voro dem förelagda, hemställt, att 
reseersättningen till kronojägare måtte, i enlighet med vad av de skogssakkunniga föreslagits, 
utgå med, förutom de nuvarande fasta reseanslagen, dagtraktamente av minst 4 kronor för 
varje rese- och förrättningsdag på ett avstånd av mer än 5 kilometer från hemmet; dock att 
de dyrare levnadsomkostnaderna i Norrland syntes böra berättiga till ett något högre dag- 
arvode därstädes. Likaledes har förbundet uttalat önskvärdheten av att även beträffande be- 
vakningstrakter, vilka falla helt inom g5-kilometersgränsen och alltså, enligt de skogssakkun- 
nigas förslag, varken reseanslag eller dagarvode borde ifrågakomma, ett fast anslag av 50 
kronor för hållande av velociped måtte få utgå. 
I avgivet underdånigt utlåtande den 29 april 1916 över denna framställning har domän- 
styrelsen bland annat anfört, att, ehuru styrelsen ansåge, att för landet i dess helhet och 
knappast ens för landets södra delar medelkostnaden för kronojägares kost och logi, när han 
under förrättning uppehölle sig längre bort än 5 kilometer från hemmet, behövde stiga till 
4 kronor om dagen — 1 ett avsevärt antal fall torde kronojägaren, när han befunne sig 
inom 10 kilometer från hemmet, helst om han vore velociped- eller skidåkare, bege sig hem 
för att övernatta eller därifrån medföra matsäck — så ville styrelsen likväl icke motsätta sig 
den föreslagna ändringen, vilken vore ägnad att lätta kronojägarnas bekymmer för sin existens, 
detta helst som de skogssakkunniga varit eniga beträffande lämpligheten av ett sådant med- 
givande. Styrelsen ville dock hava framhållit lämpligheten av att, om och när skogsperso- 
nalens löneförhållanden blivit reglerade och därvid i annan ordning förbättrade, den rätt till 
dagarvoden, som nu föreslagits och vilken styrelsen för sin del ville anse såsom ett provi- 
sorium, måtte bliva i viss mån begränsad. 
I detta sammanhang uttalade domänstyrelsen såsom sin mening, att, därest reseersättningen 
till kronojägarna bleve omlagd på nu omförmält sätt, det syntes nödvändigt att en tillfällig 
löneförbättring bereddes åt de med kronojägarna jämförliga skogsrättarna. I annat fall kunde 
det befaras att dessa vid första möjliga tillfälle sökte en kronojägarbeställning, och att det 
därefter bleve omöjligt att återbesätta skogsrättarbefattningarna med för detta kall någorlunda 
kvalificerade innehavare. Styrelsen ansåge, att den löneförbättting, som i detta sammanhang 
borde komma skogsrättarna till del, icke borde understiga 400 kronor årligen. 
Beträffande extra kronojägare, varom icke något nämnts i kronojägarförbundets framställ- 
ning, uttalade domänstyrelsen, att, om en omläggning av reseersättningen vidtoges beträffande 
den ordinarie bevakande personalen, så ävenledes borde ske för motsvarande extra personal, 
vilken vore anställd mot års- eller månadsarvode. Styrelsen var emellertid av den mening, 
att, med hänsyn till dessa extra bevakares lägre ålder och kortare tjänstetid, dagarvodena 
icke behövde sättas så högt som för den ordinarie personalen. I anslutning till denna sin 
uppfattning föreslog därefter styrelsen, att de extra kronojägarna måtte, förutom det fasta 
reseanslaget, erhålla traktamente under samma förutsättningar som de ordinarie kronojägarna, 
men med endast hälften av det för de ordinarie föreslagna beloppet eller alltså 2 kronor för 
rese- och förrättningsdag. 
Med anledning härav har Sveriges kronojägarförbund i sin framställning av den I de- 
cember 1916 yrkat att, enär någon skillnad i omkostnaderna för fullgörandet av tjänsteresor 
icke förefunnes mellan den ordinarie och den extra personalen, dagarvode måtte utgå till 
extra befattningshavare med samma belopp som till ordinarie. Förbundet erinrade också om, 
att domänstyrelsen icke ifrågasatt någon dylik skillnad i dagtraktamentet mellan ordinarie och 
extra jägmästare, 
I samtliga av domänstyrelsen avgivna underdåniga utlåtanden har av styrelsen på veder- 
börliga ställen framhållits, att den omläggning av respenningarna, som förordats beträffande 
ordinarie och extra jägmästare samt ordinarie och extra kronojägare, avsetts skola äga till- 
