294 SKOGSADMINISTRATIONEN. 
lämpning jämväl beträffande de i Västerbottens och Norrbottens läns kustland från 1916 års 
början befintliga jämförbara befattningshavare, ordinarie och extra skogsingenjörer samt or- 
dinarie och extra tillsyningsmän. 
Innan kommissionen går att för egen del yttra sig över själva huvudspörsmålet rörande 
grunderna för bestämmande av rescersättningen till skogsstatspersonalen, anser sig kommis- 
sionen böra redan här betona, att ersättningen till ifrågavarande tjänstemän för av dem full- 
gjorda resor i tjänsten givetvis icke är avsedd att utgöra någon slags avlöning till veder- 
börande utan allenast ersättning för av tjänstemannen havda utgifter i och för resan. Att 
kommissionen ansett sig böra särskilt framhålla detta förhållande beror därpå att tidigare 
vid behandling av frågan om respenningar till skogsstatspersonalen förekommit uttalanden, 
gående ut därpå att en reglering av respenningarna till skogsstatspersonalen vore att anse 
såsom en slags lönereglering för sagda personal. Utav de av domänstyrelsen nu avgivna 
yttrandena i anledning av förevarande framställningar i respenningfrågan, synes därjämte 
framgå, att även styrelsen i viss män delat samma uppfattning. 
En reglering av respenningarna, vilken gaves dylik innebörd, vore emellertid, enligt kom- 
missionens mening, felaktig. Själva avlöningen till tjänstemännen — för de olika befatt- 
ningarna avvägd med hänsyn till dessas inbördes vikt, ansvar och beskaffenhet — bör för 
skogsstaten, liksom sker vid andra statens verk, bestämmas särskilt för sig, under det att 
ersättningen till tjänstemännen för extra kostnader i anledning av resor i tjänsten givetvis 
bör avvägas uteslutande med hänsyn till storleken av berörda kostnader. 
Då därför, som redan i det föregående antytts, norrländska skogsvårdskommittén uttalat 
den uppfattningen, att skogsstatstjänstemännens nuvarande löner och tjänstgöringspenningar 
skulle hava blivit utmätta med hänsyn till det faktum, att tjänstemännen långa tider hade att 
vistas borta från hemmet, har kommissionen ansett det vara av vikt att närmare undersöka, 
huruvida, vilket kommittén synes förutsätta, vid fastställandet av nuvarande avlöningar till 
skogsstatspersonalen — oaktat respenningarna för samtliga befattningsgrupper vid samma till- 
fälle förhöjdes — verkligen avsetts, att resekostnaderna skulle i viss mån täckas av den fasta 
avlöningen och denna av sådan anledning bestämts till högre belopp än vad eljest skolat ske. 
Löneregleringskommitténs betänkande i ämnet innehåller icke något uttalande, som kan 
giva något som helst stöd för en dylik uppfattning. Därest kommittén vid avgivande av sitt 
förslag till avlöningar för skogsstatspersonalen avvägt avlöningen med tanke på att en del av 
densamma skulle, jämte de särskilt föreslagna respenningarna, avse att täcka tjänstemännens 
utgifter för resor i tjänsten, skulle kommittén för visso icke hava underlåtit att omnämna 
sagda förhållande, detta så mycket mera, som kommittén vid behandlingen av frågan om 
revirförvaltares skyldighet att hålla expeditionslokal gjort ett dylikt uttalande. 
De av löneregleringskommittén för jägmästarna föreslagna avlöningarna bleve väl av före- 
dragande departementschefen förhöjda, men denna förhöjning vidtogs av den anledning att 
jägmästarna, enligt departementschefens mening, i avlöningshänseende borde hänföras till en 
klass mellan andra och första gradens tjänstemän i centralt ämbetsverk, vilken placering be- 
tingade den av departementschefen föreslagna förhöjningen i kommitténs förslag, men av 
departementschefens anförande till statsrådsprotokollet framgår icke på något sätt, att avlö- 
ningen skulle hava bestämts med hänsyn till att densamma delvis även borde utgöra ersätt- 
ning för utgifter till tjänsteresor. 
Då den norrländska skogsvårdskommitténs uppfattning att skogsstatstjänstemännens nu- 
varande löner och tjänstgöringspenningar skulle hava blivit utmätta med hänsyn jämväl till 
tjänstemannens skyldighet att fullgöra resor i tjänsten, sålunda saknar stöd uti de motiver 
och förslag, som ligga till grund för den nuvarande lönestaten, anser sig kommissionen, när 
den nu går att behandla frågan om reglering av respenningarna, kunna utgå från den förut 
sättningen, att de löner och tjänstgöringspenningar, som i nuvarande lönestaten fastställts för 
skogsstatspersonalen, här, liksom gäller för andra tjänstemän, utgöra ersättning allenast för 
själva tjänsteförhållandet samt att de i samma stat fastställda respenningarna skola utgöra er- 
sättning för resekostnaderna. 
Det är också endast under denna förutsättning som kommissionen ansett sig kunna på 
nuvarande stadium av sitt arbete till behandling upptaga frågan om en revision av skogs- 
statspersonalens reseersättning. Därest nämligen antingen — såsom den norrländska skogs- 
vårdskommittén synes hava förmenat — den nuvarande avlöningen skulle hava blivit avvägd 
i syfte att delvis även täcka reskostnader, eller — såsom domänstyrelsen i sina nu före- 
liggande yttranden antyder — en reglering av reseersättningen skulle avse att utgöra ett slags 
provisorisk löneförbättring för personalen, så vore hela denna fråga ett löneregleringsspörsmål, 
