RESEERSÄTTNING ÅT SKOGSPERSONALEN. 305 
antalet rese- och förrättningsdagar utanför 5-kilometergränsen, vilket alltså skulle betyda, att 
för jägmästarna 36 2 och för kronojägarna 43 24 av antalet resor utanför nyssnämnda gräns 
utgjorts av korta förrättningar, som omfattat endast dagen eller någon del av densamma. Även 
om man tager i betraktande, att det ofta torde förekomma, att en resa börjar ena dagen och 
slutar den andra, varigenom antalet förrättningsdagar blir dubbelt mot antalet nattkvarter, 
är det uppenbart, att en betydande del av resorna utgöres endast av dagsresor, ofta omfat- 
tande måhända endast några timmar av dagen. Detta gäller såväl jägmästare som krono- 
jägare, men de senare i ännu högre grad än de förra. 
Då en bortovaro från hemmet av endast en kortare del av dagen givetvis icke, därför 
att densamma händelsevis äger rum utanför 5-kilometersgränsen, åsamkar tjänstemannen större 
kostnader för kosthållning och dylikt än en förrättning av samma tidslängd, vilken äger rum 
närmare hemmet, synes det icke riktigt, att, såsom de skogssakkunniga och domänstyrelsen 
föreslagt, dagtraktamente ovillkorligen skall utgå, så snart förrättningen äger rum på mer än 
5 kilometers avstånd från hemmet, oberoende av om bortvaron från hemmet varit längre 
eller kortare. Med andra ord, kommissionen, anser att, jämte den geografiska gränsen, även 
vissa tidsgränser böra fastställas såsom villkor för erhållande av traktamente. 
Att begränsa rätten till dagtraktamente till endast sådana rese- och förrättningsdagar, då 
vederbörande måst anlita nattkvarter utom hemmet vore, enligt kommissionens mening, obil- 
ligt, då det torde vara oförnekligt, att även under resor och förrättningar, som endast om- 
fatta dagen, tjänstemannen ofta torde nödgas få vidkännas utgifter av de slag, för vilka dag- 
traktamente är avsett att utgöra ersättning. Detta gäller särskilt överjägmästare och jägmä- 
stare, vilka inom sina jämförelsevis stora tjänstgöringsområden oftast hava att fullgöra resor 
av avsevärd längd och med anlitande av allmänna samfärdsmedel. Härtill kommer, att, enligt 
vad meddelats kommissionen, ifrågavarande tjänstemän ofta, även då det gäller en resa endast 
över dagen, äro nödsakade att vid framkomsten till destinationsorten förskaffa sig rum för 
förvaring av medförd packning o. d., understundom jämväl för sammanträden i och för upp- 
görande av affärer för kronans räkning. 
I detta sammanhang tillåter sig kommissionen erinra om de bestämmelser rörande trakta- 
mentsersättning vid tjänsteresa eller förrättning utom stationsorten, som gälla för tjänstemän- 
nen vid statens järnvägar. Enligt nådig kungörelse den 15 december 1911 äger tjänsteman 
av högre grad vid statens järnvägars distrikt att vid tjänsteresa inom det distrikt, tjänste- 
mannen tillhör — hela riket är indelat i fem distrikt — åtnjuta fullt traktamente enligt rese- 
reglementet endast för det fall, tjänstemannan nödgats tillbringa natt utom egen station eller 
resan räckt minst 12 timmar. Har resan varat minst 8 men icke fullt 12 timmar, utgår 
traktamentet med hälften av det i resereglementet för en resedag stadgade belopp; för resa 
som icke räckt 8 timmar, får traktamente icke beräknas. För tjänsteman av lägre grad hava 
av järnvägsstyrelsen utfärdats liknande bestämmelser. 
Vad särskilt beträffar överbanmästare och banmästare, vilkas tjänstgöringsområden i avse- 
ende å omfattning och beskaffenhet torde vara att närmast förlikna med kronojägarnas be- 
vakningstrakter, gäller, att för tjänsteresa inom egen banmästareavdelning traktamentsersätt- 
ning icke må utgå annat än när tjänsteman antingen nödgats begagna sig av natthärbärge 
utom egen bostad eller han beordrats att övervaka eller deltaga i särskilt arbete och därvid 
nödgats tillbringa längre tid i följd än 8 timmar från hemmet. I förra fallet utgår fullt 
traktamente enligt resereglementet och i senare fallet traktamente med hälften av det i rese- 
reglementet för en resedag stadgade belopp. Såsom villkor för att ersättningen må få utgå 
med sagda belopp gäller dock, att förrättningen blivit vederbörande anbefalld genom skriftlig 
order av baningenjören och av denne befunnits vara av beskaffenhet att icke kunna verk- 
ställas i samband med vanlig inspektionsresa. 
Ovan omförmälda för tjänstemän vid statens järnvägar gällande begränsningar i fråga om 
rätt till dagtraktamente synas kommissionen lämpligen kunna tills vidare tagas till förebild 
även beträffande skogsstatens personal. För en sådan anordning talar därjämte önskvärdheten 
av att även på nu förevarande område kunna få till stånd enhetliga bestämmelser för perso- 
nalen vid de olika verk, för vilka kommissionen fått i uppdrag att söka utarbeta gemensamma 
avlöningsbestämmelser. 
För överjägmästare och jägmästare skulle sålunda beträffande resa och förrättning, som 
äger rum på större avstånd än 5 kilometer i rak sträckning från hemmet, gälla samma regler 
som dem, vilka äro fastställda för tjänstemän av högre grad vid statens järnvägar. Fullt 
traktamente enligt resereglementet skulle sålunda utgå för det fall, tjänstemannen nödgats 
anlita nattkvarter utom hemmet eller resan räckt minst 12 timmar. Om resan räckt minst 
8 men icke fullt 12 timmar, skulle traktamente utgå med hälften av det i resereglementet 
