ERSÄTTNING TILL EXPEDITIONSLOKAL. 313 
ökning i avlöningen med avseende härå borde ifrågakomma, varjämte styrelsen anmärkte, att 
det ej syntes hava lyckats kommittén att härvid träffa det rätta. Reviren växlade, anförde 
styrelsen vidare, i förevarande hänseende avsevärt dels efter olika hyresbelopp på skilda 
platser, dels efter behovet av assistent och skrivbiträde samt dels efter den besökande all- 
mänhetens antal. I intet fall syntes dock böra förutsättas, att jägmästaren ej vore i behov 
av ett särskilt rum för sina arbetsbiträden och allmänhetens mottagande samt för inrym- 
mande av den väsentligaste delen av expeditionens handlingar och kartor m, m. Det syntes 
styrelsen under sådana förhållanden med billighet överensstämmande, att ett rum, däri inbe- 
räknat eldning och städning samt ränta å kostnaden för rummets möblering, av kronan be- 
kostades, dock med undantag för de revir, till vilka hörde boställe eller bostadslägenhet. 
Beloppet av det hyresbidrag, som sålunda enligt styrelsens åsikt borde utgå till jägmästare, 
ansåg styrelsen böra bestämmas till 250 kronor, 
Vid föredragning inför Eders Kungl. Maj:t den 13 januari 1908 av frågan om lönereg- 
lering för skogsstatens personal, uttalade dåvarande chefen för jordbruksdepartementet, att 
han ej kunde anse de skäl, domänstyrelsen sålunda anfört, tillfyllestgörande, samt att han för- 
denskull saknade anledning att i nu ifrågavarande del frångå lönnregleringskommitténs 
förslag. 
I enlighet härmed upptogos icke heller uti den till 1908 års riksdag avlåtna framställ- 
ningen i fråga om lönereglering för skogsstatspersonalen några särskilda belopp till ersätt- 
ning åt jägmästarna för hållande av expeditionslokal. Från riksdagens sida gjordes häremot 
icke någon erinran. 
Då sedermera norrländska skogsvårdskommittén och de s. k. sydländska skogsvårdssak- 
kunniga verkställde utredningar rörande statens skogsväsen, gjorde allenast sistbemälda saäk- 
kunniga spörsmålet angående jägmästarnas expeditionslokaler till föremål för närmare be- 
handling. 
Uti sitt den 17 december 1915 avgivna betänkande erinrade nämnda sakkunniga därvid 
till en början om ett av nyssnämnda departementschef vid förberörda tillfälle gjort uttalande, 
att en jägmästare syntes 1 avlöningshänseende böra hänföras till en klass mellan andra och 
första gradens tjänstemän i centralt ämbetsverk. Med utgångspunkt härifrån samt från löne- 
regleringskommitténs förut omnämnda uttalande angående jägmästarnas expeditionslokaler 
anförde de sakkunniga vidare: 
»I enlighet med detta kommitténs förslag beslöts vid löneregleringen, att ersättning för 
expeditionshyra ej skulle utgå till jägmästare, utan är denne skyldig att av lönemedel själv 
förhyra expeditions- och arkivlokal. För detta ändamål kräves i jägmästarens bostad minst 
ett, ofta två rum. Han skall därstädes förvara revirets arkiv, vilket inrymmes i staten till- 
höriga dokument-, arkiv- och kartskåp. Vidare skall han bereda plats för revirexpeditionens 
bokförråd, dess kassaskåp samt räkne- och skrivmaskiner. I sin bostad skall jägmästaren 
mottaga de besökande,som passera revirets expedition. Inom de revir, där jägmästaren per- 
sonligen verkställer likvider, erfordras dessutom i de flesta fall ett särskilt väntrum. Å många 
revir nödgas jägmästaren därjämte i sin bostad förvara staten tillhöriga instrument eller red- 
skap samt vissa tider av året större eller mindre fröpartier. Allt detta gör, att enbart för 
revirets räkning jägmästarens bostad måste utökas med ett å två rum. Kostnaden härför 
växlar givetvis betydligt i olika bostadsorter, men torde dock i allmänhet hålla sig mellan 
100 och 300 kronor. Beräknas densamma i genomsnitt till 200 kronor, så skulle jägmästa- 
rens effektiva begynnelselön vara 4,100 kronor och hans effektiva slutlön 5,300 kronor. 
Han blir sålunda något lägre avlönad än första gradens tjänstemän i ämbetsverken.> 
De sakkunniga föreslogo härefter, att jägmästarna ej längre skulle vara skyldiga att av 
lönemedel förhyra expeditionslokal åt staten. Denna skyldighet vore ganska betungande och 
drabbade de olika jägmästarna mycket ojämt allt efter deras växlande bostadsorter. Det syn- 
tes de sakkunniga därför ej få anses vara mer än billigt, att staten lämnade bidrag till för- 
hyrande av expeditionslokal. Dessa bidrag borde ej upptagas i ordinarie stat, utan borde 
utgå av driftkostnaderna för domänfonden samt av Kungl. Maj:t efter förslag av domänsty- 
relsen fastställas för varje särskilt revir, De beräknades av de sakkunniga i genomsnitt 
komma att uppgå till 200 kronor för varje revir. 
Den sålunda föreslagna förändringen av jägmästarnas avlöningsförhållanden ansågo de 
sakkunniga vara av den art, att den ej lämpligen borde uppskjutas, och att den ej heller 
kunde anses föregripa en eventuellt kommande fullständig lönereglering. 
Föreningen Sveriges ordinarie jägmästare har nu i underdånig skrivelse den 20 mars 
1916 hemställt, att Kungl. Maj:t måtte om möjligt redan till 1916 års riksdag avlåta pro- 
position därom, att till jägmästarna måtte utbetalas 200— 500 kronor årligen som ersättning 
för kostnaderna för förhyrande, uppvärmning, belysning och städning av expeditionslokal. 
