314 SKOGSADMINISTRATIONEN. 
Till stöd för denna framställning har föreningen under åberopande av skogsvårdssakkun- 
nigas redan omförmälda utredning och förslag, anfört, bland annat, att då med säkerhet 
minst ett, ofta två rum erfördrades till expeditionslokal och detta rum antingen fullständigt 
eller åtminstone i övervägande grad vore disponerat för tjänsten, jägmästarna vore nödsakade 
att förhyra större bostad än de för sitt och sina familjers behov eljest skulle behövt. Det 
vore ej endast en ökad hyreskostnad, som härigenom drabbade jägmästarna, utan även ökade 
kostnader för uppvärmning, belysning och städning. Skogsvårdssakkunniga hade i sitt be. 
tänkande endast tagit hänsyn till hyreskostnaden. Ersättningen borde emellertid enligt för- 
eningens åsikt innefatta även nyssnämnda kostnader. Dessa sammanlagda kostnader har 
föreningen beräknat komma att, beroende på hyrespriserna å olika orter, variera mellan 200 
och 500 kronor. 
Domänstyrelsen har i sitt över berörda framställning den 10 april 1916 avgivna utlå- 
tande, med vitsordande av föreningens uppgift om behovet av att kostnaderna för hållande 
av expeditionslokal bleve ersatta av staten, framhållit önskvärdheten av ett snart avhjälpande 
av nuvarande missförhållande i antydda hänseende. Domänstyrelsen har härvid uttalat sin 
anslutning till de skogsvårdssakkunnigas förslag, att ersättningen skulle beräknas till i medel- 
tal 200 kronor årligen för varje revir. Styrelsen har emellertid ansett, att rätt till dylik 
ersättning för den förvaltande skogsstatspersonalen borde tillerkännas icke allenast revirför- 
valtarna (jägmästarna) utan även skogsingenjörerna, de biträdande skogsingenjörerna och de 
biträdande jägmästarna. Å andra sidan borde åt den förvaltningspersonal vid skogsstaten 
och statens skogsskolor, som antingen mot viss, i regel jämförelsevis låg hyra disponerade 
domänfonden tillhöriga, till jägmästarebostäder avsedda bostadslägenheter eller såsom löne- 
förmåner åtnjöte fri bostad och vedbrand, ersättning beräknas endast för expeditionslokals 
uppvärmning, belysning och städning. Denna sistnämnda ersättning syntes styrelsen icke i 
något fall böra överskrida 100 kronor om året, och vad anginge skogsskoleföreståndarna, 
vilka åtnjöte fri bostad och vedbrand, icke ens uppgå till detta belopp. 
I sin skrivelse den 30 september 1916 med förslag till driftkostnader för år 1918 för 
statens domäner har domänstyrelsen ytterligare framhållit önskvärdheten av, att ersättning för 
upplåtande av expeditionslokal bereddes vederbörande skogsstatstjänstemän redan från och 
med år 1917, och har styrelsen därvid i huvudsak åberopat, vad styrelsen i förut berörda 
utlåtande den 10 april 1916 anfört. 
I detta sammanhang torde böra erinras, att domänstyrelsen i sitt berörda driftkostnads- 
förslag upptagit ytterligare tre jägmästaretjänster från och med ingången av år 1918 och en 
befattning såsom skogsskoleföreståndare från och med den 1 juli 1917. 
Den årliga kostnaden för genomförande av nämnda förslag har domänstyrelsen beräknat 
till i avrundat tal 25,000 kronor. 
För egen del får kommissionen i underdånighet anföra följande. 
Vid tiden för genomförandet av senaste löneregleringen för skogsstaten, då frågan om 
ersättning åt revirförvaltare för hållande av expeditionslokal jämväl förelåg till prövning, sy- 
nes behovet av särskilda tjänstelokaler för nämnda tjänstemän icke hava varit särskilt ut- 
präglat, utan torde erforderligt utrymme för expeditionsarbetets utförande i de flesta fall hava 
kunnat utan olägenhet beredas inom tjänstemännens bostäder, vadan någon avsevärd direkt 
utgift härför icke lärer hava förorsakats revirförvaltarna. Detta förhållande kan förklara, att 
det då icke ansågs behövligt att tilldela revirförvaltarna någon viss ersättning för hållande 
av dylika lokaler. 
Numera har emellertid förevarande fråga kommit i ett väsentligt förändrat läge. Under 
den tid, som förflutit sedan år 1908, har nämligen förvaltningen av statens skogar undergått 
en stark utveckling. Större intensitet i skogshushållningen och genomgripande omläggning 
av arbetet för att i större utsträckning tillgodogöra staten avkastningen av dess skogar äro 
kännetecknande för denna utveckling. Härav har blivit en följd, att expeditionsarbetet för 
den förvaltande skogsstatspersonalen i avsevärd mån stegrats, och detta har i sin ordning 
ökat behovet av särskilda lokaler för expeditioner åt denna personal. Det torde fördenskull 
numera få anses oundgängligen nödigt att åtminstone ett rum kommer till uteslutande an- 
vändning såsom expeditionslokal åt revirförvaltarna inom varje revir. 
Detta stegrade behov av särskild expeditionslokal i förening med ökningen av hyresprisen 
för dylika lokaler jämte övriga i samband därmed stående kostnader, har medfört, att tjänste- 
männen fått vidkännas utgifter till belopp, som väsentligen överstigit vad som vid 1908 års 
lönereglering må hava beräknats. Det torde under sådana förhållanden icke kunna anses 
med billighet överensstämmande, att revirförvaltarna alltjämt åläggas skyldighet att, åtmin- 
stone så länge de bibehållas vid sina nuvarande avlöningsförmåner, bestrida kostnaderna 
för expeditionslokaler. Och vad beträffar systemet att låta tjänstemännen av sina avlöningar 
