326 HENRIK HESSELMAN. (302) 
Bland de första forskarna på detta område märkes en japan, SUZUKI, 
som använt den av den bekante store tyske kemisten EMIL FISCHER 
utbildade estermetoden, vilken fått en viktig användning vid utforskandet 
av äggviteämnenas kemi. Medels estermetoden har SUZUKI (1906—1908) 
ur naturlig humus lyckats framställa ett antal monoamino- och diaminosyror, 
ämnen vilka äro att betrakta som spjälkningsprodukter av de äggvite- 
ämnen, som han anser förefinnas i marken. Ett liknande resultat har en 
amerikansk kemist, ROBINSON (1911), vunnit vid undersökning av torv, 
ur vilken han kunnat isolera leucin och isoleucin. Leucin är inom den 
organiska kemien sedan gammalt bekant som en konstant spjälknings- 
produkt av äggvita och förekommer för övrigt allmänt utbrett inom den 
organiska naturen, såsom i de högre djurens inre organer. Den forskare, 
som mest riktat vårt vetande på detta område genom talrika och om- 
fattande undersökningar, torde vara O. SCHREINER, föreståndare för en 
avdelning av Förenta staternas Bureau of soils i Washington. Sedan flera 
ar tillbaka pågår vid nämnda: institution under hans ledning ett ifrigt 
forskningsarbete med att ur jorden isolera och identifiera de organiska 
föreningar, som tillsammans bilda vad man kallar humus. 
En översikt av de vunna resultaten har SCHREINER (1912) framlagt 
inför »' The american association for the advancement of Science» i okt. 
1912, i vilket föredrag han även redogör för sina åsikter angående humus- 
bildningen. Med metoder, som föga förändra de i marken förekom- 
mande organiska ämnena, ha SCHREINER och hans medarbetare lyckats 
att ur jord isolera ett betydande antal organiska föreningar av känd 
natur. Såsom exempel kunna anföras xantin, hypoxantin och adenin, 
arginin, lysin och histidin, kolin och trimetylamin bland de kvävehaltiga 
ämnena. Bland de kvävefria kunna nämnas pentosan, fytosterin och 
agrosterin, oxalsyra, bärnstenssyra, mannit och rhamnos. En av SCHREI- 
NERS medarbetare har i ett senare arbete (SHOREY 1913), lämnat en över- 
sikt av de t. o. m. år 1912 isolerade och identifierade ämnena; de upp: 
gingo då till ett antal av 35. De ämnen, som kunna identifieras, utgöra 
stundom en betydande del av markens organiska beståndsdelar. TI ett 
närmare beskrivet fall har SCHREINER lyckats att ur en jord, innehål- 
lande 0,96 24 organiskt bundet kol, isolera ett så stort antal identifier- 
bara organiska föreningar, att de representerade ej mindre än 21,2 2 
av detta kol (SCHREINER och SHOREY, 1910, sid. 57.) 
De resultat, som framgått av SUZUKIS, ROBINSONS, SCHREINERS och 
hans medarbetares undersökningar, innebära ju något helt annat än de 
äldre kemisternas urskiljande av humin- och ulminämnen, krensyra och 
apokrensyra etc. Dessa representera icke några bestämda kemiska för- 
eningar, utan utgöra väl närmast en blandning av sådana. De av de 
