330 HENRIK HESSELMAN. 312) 
ungefär de mängder, som bindas i den under året bildade vedmassan. 
I anslutning till dessa undersökningar ha HASELHOFF och BREDEMANN 
(VAGELER 1908, sid. 41—42), från torra boklöv isolerat en Clostridium- 
form, som är kväveassimilerande och som fått benamningen Clostridium Öd. 
Sannolikt äro dock även andra mikroorganismer verksamma vid den kväve 
assimilation, som äger rum vid lövens multning. Sålunda känner man, att 
vissa lägre svampar, som leva på växtavfall, t. ex. cellulosarika stamdelar, 
förmå assimilera luftens fria kväve. Hit höra t. ex. ÅAlternaria tenuis, 
Macrosporium herbarum, Hormodendron cladosporoides och Cladosporium 
herbarum, vilka allmänt uppträda på multnande växtdelar (FRÖLICH 1908). 
Dessa spela för svamparna den rollen, att de bestå de kolhydrater, ge- 
nom vilkas oxidation nödig energi vinnes för kvävets assimilation. Andra 
kväveassimilerande svampar har CH. TERNETZ (1907) isolerat från FEricacé- 
rötter, nämligen åtskilliga P/homa-arter!, vilka visat sig äga en ganska 
kraftig förmåga att assimilera kväve. Även två vanliga mögelsvampar, 
Aspergillus niger och Penicillium glaucum ha samma förmåga, dock i 
mindre utpräglad grad. 
Slutligen är att nämna att marken får ett tillskott av kemiskt bundet 
kväve genom nederbörden, som innehåller små och växlande mäng- 
der av ammoniak och salpetersyra. Kulturländerna med sin starkt ut- 
vecklade industri synas erhålla en på kväveföreningar rikare nederbörd 
än områden, som mera befinna sig i naturtillståndet, liksom ock ammo- 
niakföreningarna där synas spela en större roll än nitraterna (VAGELER 
1908, sid. 27—29). För vårt land har man beräknat ett tillskott med 
nederbörden av omkring 35 kg pr år och har (FEILITZEN och LUGNER 1910). 
Om de kvävekvantiter, som på biologisk väg komma marken till godo, 
veta vi ännu litet. HENRYS nyss omnämnda undersökningar tala emel- 
lertid för att det här rör sig om högst avsevärda och för skogens kväve- 
ekonomi mycket betydande belopp. Liksom för alla biologiska fenomen 
spela säkerligen de yttre förhållandena en viktig roll, och hela processen 
torde växla allt efter växtsamhällets beskaffenhet och tillstånd. Så 
mycket vet man emellertid, att humusämnena ha den betydelsen, att 
de lämna de för processen nödvändiga organiska kolföreningarna, men 
det skulle säkerligen innebära ett stort misstag, om man ville antaga, att 
processen bleve livligare, ju humusrikare marken är. Även härvidlag 
har utan tvivel humustäckets beskaffenhet en mycket stor betydelse. 
En undersökning av de faktorer, som inverka på markens kväveassimila- 
tion, skulle säkerligen kunna lämna resultat av stort praktiskt och teo- 
retiskt intresse. 
1 Om dessa svampar ingå i den bekanta Erzcace-mykorhizan är emellertid mycket tvivel- 
aktigt. 
