(317) STUDIER ÖVER SALPETERBILDNINGEN I NATURLIGA JORDMÅNER. 341 
iakttagelser över salpeterbildning i skogsmark. Till deras resultat åter- 
kommer jag längre fram. 
Redan vid början av mina studier fann jag, att man i salpeterbild- 
ningen hade att göra med en viktig växtekologisk faktor, vars närmare 
utforskande skulle ha ett såväl teoretiskt som praktiskt intresse. 
Efterföljande skildring avser därför att giva en mera sammanfattande 
framställning av den roll, som salpeterbildningen spelar i naturliga växt- 
samhällen i vårt land. Även andra marker än skogsmarker komma där- 
vid att behandlas, men som det kommer att visas, är en kännedom om 
dessa av hög vikt för att klarlägga de faktorer, som betinga kvävets 
omsättning till salpetersyra. 
För bedömande av de erhållna resultaten spela emellertid de använda 
metoderna en viss roll. En redogörelse för dem må därför först meddelas. 
Kar. V. Metoder vid studiet av salpeterbildningen i naturlig 
jordmån. 
Val av undersökningsobiekt. 
Vid val av de marker, som undersökts, har jag i första hand utgått 
från växtsamhällets beskaffenhet. Härigenom har hela denna undersök- 
ning fått en mera biologisk eller kanske rättare sagt växtekologisk prä- 
gel, än vad som kanske vanligen är fallet med de flesta avhandlingar, 
som behandla kvävets omsättning i marken. Detta torde dock i många 
fall innebära en fördel. Salpeterbildningens växtekologiska betydelse 
kommer härigenom att starkare framträda. Först i andra hand har hän- 
syn tagits till markens geologiska eller kemiska beskaffenhet. 
En undersökning av en lokal har därför vanligen börjat med en stånd- 
ortsanteckning eller beståndsanalys." Därefter har humustäckets be- 
skaffenhet undersökts och en anteckning gjorts angående de viktigaste 
dragen i själva markprofilen. Vid jordprovstagningen har jag icke strävat 
efter att taga några generalprov, som skulle kunna läggas till grund för 
några imera kvantitativa beräkningar angående de salpetermängder, som 
! Vid ståndortsanteckningarnas upprättande har jag använt den HULTSKA frekvensskalan. 
Vid sådana undersökningar, som huvudsakligen avse att ge en åskådlig bild av växtsamhället, 
anser jag denna metod fullt tillräcklig. Gäller det däremot att studera förändringarna inom 
ett mera begränsat växtsamhälle, måste noggrannare och skarpare metoder användas, t. ex. 
det av RAUNKIAER och LAGERBERG utarbetade förfaringssättet. En sådan uppfattning hysa 
också de bekanta schweiziska växtgeograferna (E. RUBEL, C. SCHRÖTER och A. BROCK- 
MANN-JEROSCH 1916, sid. 16). KYLIN och SAMUELSSON (1916) ha föreslagit att utbyta 
termen ståndortsanteckning mot beståndsanalys. Detta är nog en förbättring, men termen 
beståndsanalys har det emot sig, att man på skogshåll därmed avser en analys av trädbestån- 
det, dess sammansättning, tillväxt etc. 
