(319) STUDIER ÖVER SALPETERBILDNINGEN I NATURLIGA JORDMÅNER. 343 
medtagits jämte en del av mineraljorden. De iakttagna försiktighetsmåtten 
ha varit tillfredsställande, endast i ett par fall föreligger anledning att 
misstänka infektion. 
För undersökning ha använts två något olika näringslösningar, nämligen 
TJAT Do OT UI S Ufa ÖN es 5 oc nosen es SRA sl esse SSE 1 ot 
ISSAITUTI LO STA erg os rk as og AR NS NS AN SSE I gr 
IMattenlecningSsvaltten b..o. oss... ss ss ERAN liter 
2) nn O mL Up S ULLA Goose. oss ost sa lage RR sea dasnsa 4 er 
FA LtIna fÖ Skå tes rare steker el ESR ARE ST FAS Så 20e 
Vatten le dningSVattent..-.ssmmarssbsyussssssktsgrssscsee Töliter 
Lösningen n:r I (WINOGRADSKY, LAFAR 1904—1906 III, sid. 146) an- 
vändes vid de tidigare undersökningarna, lösningen n:r 2 (BUHLERT och 
FICKENDEY) för de kulturer, som gjors efter jan. 1913. 
För kulturerna användes erlenmeyerkolvar med en bottenvidd av 10 cm. 
I varje kolv användes 25 ccm näringslösning, försatt med 1 gr kolsyrad 
magnesia. Lösningarna steriliserades med iakttagande av nödiga försiktig- 
hetsmått för undvikande av ammoniakförluster (LAFAR, 1904— 1906 III, 
sid. 146). Näringslösningen, som bildade ett mycket tunt skikt på kolvens 
botten, så att den lätt genomluftades, infekterades med den jord, som 
skulle undersökas. Vid de första försöken användes c:a 1 gr frisk jord 
till varje kolv, vid de senare 20 ccem av en jorduppslamning (100 gr jord 
i 200 gr vatten); från och med sept. 1915 ha 4 å 5 gr frisk jord an- 
vänts till infektion, 
Genom att följa de kemiska förändringar, som den infekterade saltlös- 
ningen genomgår, kan man bedöma om i jordprovet finnes salpeterbil- 
dande bakterier eller ej. Dessa böra nämligen oxidera ammoniaken till 
salpetersyrlighet och salpetersyra, och de förändringar, som härigenom 
inträda i kulturvätskan, kunna lätt iakttagas genom lämpliga reagens. 
För undersökning på ammoniak användes NESSLERS reagens, för sal- 
petersyrlighet TROMMSDORFS, för salpetersyra difenylamin och konc. sva- 
velsyra. Det senare reagenset ger utslag såväl för nitrit som för nitrat. 
Man kan därför ej vara säker på nitratförekomst, förrän kulturvätskan 
upphört att ge nitritreaktion, eller om man genom särskilda medel för- 
stört nitriten. Reaktionerna utföras lämpligen på en porslinspalett, sådan 
som användes för akvarellmålning. Några droppar av reagenset hällas i de 
små fördjupningarna i paletten, ur kulturkärlen upptages en vätskedroppe 
medelst en steriliserad, i spetsen till en liten platta sammanvirad platina- 
tråd. Allt efter reaktionens styrka kan man ungefärligen bedöma kul- 
turvätskans halt av ammoniak, salpetersyrlighet och salpetersyra. För 
att illustrera nitrifikationens gång återges i tab. 2—5 några av de förda för- 
