(327) STUDIER ÖVER SALPETERBILDNINGEN I NATURLIGA JORDMÅNER. I 
un 
Id 
bredda. Positiva utslag ha erhållits med prov från Blekinge (Ronneby- 
trakten, se tab. 2), Halland (kronoparken Tönnersjöheden, svag tendens 
till råhumusbildning, kronoparken Vallåsen, mulloas i bokskog med rå- 
humus), Skåne (Kolleberga, se tab. 3), Östergötland (Omberg, se tab. 3). 
Även denitrifikanter (salpeterförstörande) bakterier förekomma; i GILTAYS 
lösning, ympad med jorduppslamning, försvinner ganska snabbt nitrat- 
reaktionen under gasutveckling (tab. 6.) 
Den kvantitativa salpeterbildningsförmågan har vid försök visat sig 
kunna vara ganska betydande. Ett prov från en lokal med mycket fat- 
tig örtvegetation (se sid. 426) bildade under ett försök, som varade tre 
månader, 38 mg salpeterkväve per kg jord. Under samma tid produ- 
cerade ett på samma sätt behandlat prov av lerig, med stallgödsel un- 
der samma år gödslad potatisjord 36,; mg salpeterkväve per kg jord. 
I bokmullen omsattes 1,16 No av totalkvävet till salpetersyra, i potatis- 
jorden 0,73 No. Andra försök ha visat en ännu livligare nitrifikation, 
ehuru man icke kunde iakttaga någon nitratanhopning hos örterna eller 
gräsen på den undersökta marken (se tab. 7 nir 1, 4 och 6.) 
WEIS (1909, sid. 272—273) fann vid sina undersökningar ganska be- 
tydande, men starkt växlande salpetermängder hos danska bokskogsjor- 
dar. Han undersökte omedelbart efter provens insamlande deras salpeter- 
halt och fann i en serie i december månad den högsta halten, 16,3; mg 
salpeterkväve, den lägsta i juni, 1,; mg. I en annan serie växlade 
halterna mellan högst 9,, mg i november månad och lägst o mg 
i juli månad, allt beräknat per kg jord. Märkligt nog fann han 
de högsta halterna salpeterkväve under årets kalla månader, november 
—T februari, de lägsta under de varma, juni—juli. Möjligen sammanhän- 
ger detta med vegetationens hastiga upptagande av den i marken bil- 
dade salpetern, en sak, till vilken jag sedermera återkommer (se sid. 386). 
I jämförelse med dessa siffror måste begynnelsevärdena i tabellerna över 
lagringsproven anses som ganska stora. Proven ha dock ej omedelbart 
efter insamlandet kunnat tagas under behandling utan först efter någon 
tid. Prov n:r 6, som insamlades den 29 maj, analyserades dock redan 
den 28 juni, halten salpeterkväve, som då uppgick till 50 mg, var där- 
för sannolikt redan vid insamlingen rätt betydande. 
Av de av WEIS undersökta bokskogarna torde den ena med hän- 
syn till markflorans beskaffenhet närmast motsvara de beskrivna bestånden 
vid Skäralid i Skåne (se sid. 425), den andra däremot representerat en 
ännu örtrikare och frodigare typ. De prov, som närmare analyserats i 
tab. 7, härstamma däremot från en ganska artfattig typ (se sid. 426). 
Av andra undersökningar förtjänar framhållas, att FRANK (1888) om- 
nämner i samband med sina studier över bokens mykorhiza, att han 
